Справа № 136/231/26
Провадження № 2/144/454/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2026 р. с-ще Теплик
Теплицький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Бондарук О.П.,
з участю секретаря судового засідання Сторожук О.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Теплик в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Європейська Агенція з Повернення Боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в : 
27 березня 2026 року до Теплицького районного суду Вінницької області надійшли за підсудністю матеріали цивільної справи за позовом ТОВ «ФК «Європейська Агенція з Повернення Боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №9813777 від 22.04.2025 року у розмірі 16450 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22 квітня 2025 року між ТОВ « Мілоан» та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9813777. 
28.07.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28072025, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до Реєстру боржників, набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №9813777 в розмірі 16450 грн, з яких 5000 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 1250 грн – сума заборгованості по комісії за надання кредиту, 4200 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 6000 грн – сума заборгованості за неустойкою. 
Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №9813777 від 22.04.2025 року в розмірі 16450 грн, яку позивач і просить стягнути з відповідача. 
Ухвалою судді від 01 квітня 2026 року позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, вказав, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач  ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, однак така повернулась до суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. 
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Тому судом здійснено оголошення про виклик ОСОБА_1 у судове засідання шляхом розміщення його на офіційному веб-сайті судової влади України.
Таким чином, відповідач є належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.
У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22.04.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9813777, який підписано останньою за допомогою одноразового ідентифікатора 359140 (а.с. 6-11). 
Сума кредиту 5000 грн, строк кредитування 345 днів, денна процентна ставка 0,97% (фіксована), комісія за надання кредиту 25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1250 грн), дата повернення кредиту 02.04.2026 (а.с. 7). 
Відповідно до п. 5 кредитного договору, підписуючи Договір, Позичальник погоджується, що до моменту його підписання вивчив цей Договір, ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього договору разом з додатками, ознайомився з усіма його умовами.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦПК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Крім того, ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 917816 (а.с. 14-15).
28.07.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №28072025, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» стало новим Кредитором у вказаних зобов`язаннях (а.с. 20-24).
Згідно Додаткової угоди до Договору факторингу № 28072025 від 28.07.2025 року № 1 від 29.07.2025 року, положення якої діють виключно реєстру боржників № 1, №2 та №3 від 28 липня 2025 року, ТОВ «Мілоан» відступило позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «Мілоан», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача у обсязі та на умовах, визначених цією додатковою угодою (а.с. 25). 
Відповідно до реєстру боржників №2 від 28.07.2025 року до Договору факторингу №28072025 від 28.07.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №9813777 від 22.04.2025 року в сумі 16450 грн, з яких 5000 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 1250 грн – сума заборгованості по комісії за надання кредиту, 4200 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 3500 грн – сума простроченою заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 6000 грн – сума заборгованості за неустойкою (а.с. 28).
Таким чином,  ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором №9813777 від 22.04.2025 року в сумі 16450 грн.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У відповідності до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим в електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором, що підтверджується матеріалами справи. Проте, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 N 2120-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 року у справі № 910/10901/23 виснував, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23.
Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені), відтак позивачеві слід відмовити у стягненні неустойки в розмірі 6000 грн за кредитним договором №9813777 від 22.04.2025 року, укладеними між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . 
Що стосується стягнення комісії за обслуговування кредитного договору, то суд зазначає наступне. 
Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно вимог ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У відповідності до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування»; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону.
Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
З урахуванням наведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 22.04.2025 року, тобто після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), суд дійшов висновку про те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме: нарахована сума заборгованості по сплаті комісії у розмірі 4200 грн не підлягає стягненню з відповідача.
Враховуючи вище зазначене та те, що отримані кредитні кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №9813777 від 22.04.2025 року в сумі 6750 грн, з яких 5000 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 1250 грн – сума заборгованості по комісії за надання кредиту.
Стягнення заборгованості за відсотками позивачем у позові не заявлялось.
Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 вказаної статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому, з відповідача на користь позивача, слід стягнути судовий збір в розмірі 1092,47 грн, оскільки позовну заяву задоволено частково.
Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська Агенція з Повернення Боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: вул. Лісова, 2 м. Бровари Броварський р-н Київська обл., 07400, IBAN НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк»), заборгованість за договором №9813777 від 22.04.2025 року в сумі 6750 грн та судовий збір в сумі 1092,47 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Теплицьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
Позивач – ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: вул. Лісова, 2 м. Бровари Броварський р-н Київська обл., 07400, IBAN НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк»).
Відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 20.05.2026 року.

Суддя