Справа № 466/8781/25
Провадження № 2/466/651/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне) 
01 липня 2026 року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді – Невойта П.С.,
секретаря судового засідання – Малаковської І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених сум пенсії, -
в с т а н о в и в :
19 вересня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, код ЄДРПОУ – 13814885, звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , в якій просить стягнути надмірно виплачені суми пенсії у розмірі 23 090, 00 грн. та вирішити питання судових витрат. 
В обґрунтування позову зазначає, що за даними електронної пенсійної справи ОСОБА_1 о/р НОМЕР_2 одержує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058.
Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
ОСОБА_1 звернулася із заявою від 17.11.2023 року №11130 про призначення пенсії по інвалідності, як особі з інвалідністю ІІІ-ї групи. Рішенням від 22.11.2023 року №134550024706 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності як особі з інвалідністю ІІІ-ї групи з 01.08.2023 року, на підставі довідки МСЕК серії 12ААГ №606289 від 12.09.2023 року.
10.01.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення №134550024706 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу відповідно до статті 32 Закону №1058 на дату звернення із заявою про призначення пенсії по інвалідності (страховий стаж на дату звернення складав 12 років 06 місяців 05 днів).
Виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 припинено з 01.05.2024. Відтак, виникла переплата з 01.08.2023 року по 30.04.2024 року в сумі 23 090, 00 грн.
З метою досудового врегулювання спору відповідачу були скеровані виклики від 19.06.2024 №1300-5305-8/110750, від 05.02.2025 №1300-5307-8/18821 та надано роз`яснення на звернення від 15.07.2024 № 17589-18423/Б-55/8-1300/24.
Станом на 29.08.2025 року ОСОБА_1 на прийом не з`явилася та переплату пенсії в сумі 23 090, 00 грн. не погасила.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 22.09.2025 року відкрито провадження та вирішено проводити судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
У матеріалах позовної заяви представник позивача Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області просив здійснювати розгляд справи за його участі в режимі відеоконференції.
Відповідач ОСОБА_1 правом подання відзиву не скористалась.
Копія позовної заяви з додатками, копія ухвали про відкриття провадження скеровані відповідачу за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Лист повернувся на адресу суду 07.10.2025 року з відміткою поштового відділення про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Ухвалою суду від 19.01.2026 року постановлено здійснювати заочний розгляд справи.
Учасники справи в судове засідання не викликались.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. 
Судом встановлено, що за даними електронної пенсійної справи ОСОБА_1 о/р НОМЕР_2 одержує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058.
Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
ОСОБА_1 звернулася із заявою від 17.11.2023 року №11130про призначення пенсії по інвалідності, як особі з інвалідністю ІІІ-ї групи. Рішенням від 22.11.2023 року №134550024706 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності як особі з інвалідністю ІІІ-ї групи з 01.08.2023 року, на підставі довідки МСЕК серії 12ААГ №606289 від 12.09.2023 року.
10.01.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення №134550024706 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу відповідно до статті 32 Закону №1058 на дату звернення із заявою про призначення пенсії по інвалідності (страховий стаж на дату звернення складав 12 років 06 місяців 05 днів).
Виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 припинено з 01.05.2024. Відтак, виникла переплата з 01.08.2023 року по 30.04.2024 року в сумі 23 090, 00 грн.
З метою досудового врегулювання спору відповідачу були скеровані виклики від 19.06.2024 №1300-5305-8/110750, від 05.02.2025 №1300-5307-8/18821 та надано роз`яснення на звернення від 15.07.2024 № 17589-18423/Б-55/8-1300/24.
Станом на 29.08.2025 року ОСОБА_1 на прийом не з`явилася та переплату пенсії в сумі 23 090, 00 грн. не погасила.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.
Згідно ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»№ 1058-IV від 09.07.2003 пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.
Порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 та Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Відповідно до частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.
У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 (зі змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України № 25-3 від 25.11.2014).
Згідно пункту 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.
Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку, у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
Отже, стягнення надмірно сплачених сум пенсій передбачене лише у випадках, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації, ненадання відповідної інформації або внаслідок рахункової помилки органу Пенсійного фонду України.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).
Верховний Суд у постанові від 18.08.2020 року у справі №638/10460/17 дійшов висновку, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 487/3380/16-а та від 11.02.2020 року у справі № 761/41107/16-а.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених чим кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області або надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з його боку при отриманні наведеної в позові суми, позивач суду не надав.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення надміру виплаченої пенсії є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно до положення п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених сум пенсії - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.
Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, код ЄДРПОУ – 13814885, юридична адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
  Суддя	  	 П.  С.  Невойт