П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.06.2026  	Справа №607/11055/26 Провадження №3/607/3827/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., розглянувши матеріали, що надійшли з Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , 
за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), 

встановила:

07.05.2026 о 09:30 в м. Тернополі, вул. Збаразька, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Honda Hornet 600, н.з. НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 268 КУпАП справу слід розглянути у відсутності ОСОБА_1 .
Вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: даними, зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №659306 від 07.05.2026; рапортом ПОГ СВГ ВП ПП Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області В. Вівчарика від 07.05.2026; світлокопією посвідчення водія серії НОМЕР_2 ; світлокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, що міститься на DVD-R диску, на 00:01:20 хв якого ОСОБА_1 підтверджує вчинене ним порушення. Надалі, йому повідомлено, що нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, роз`яснено йому права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також оголошено зміст цього протоколу. Жодних заперечень чи зауважень ОСОБА_1 не висловлював.
Згідно зі ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, статтями 121-127 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Тобто наведена норма закріплює право суду, а не обов`язок, застосувати до неповнолітнього заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.
Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Судом установлено, що правопорушник ОСОБА_1 перебуває у віці, коли відбувається активне формування правосвідомості, поваги до закону, розуміння змісту юридичної відповідальності та принципу невідворотності покарання. Саме у цей період належна правова реакція держави має істотне виховне та превентивне значення.
Суд враховує, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення посягає на безпеку дорожнього руху та створює потенційну небезпеку для інших його учасників. Належна правова оцінка таких дій має важливе превентивне значення та сприяє дотриманню вимог Правил дорожнього руху.
Оцінивши характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, а також дані про особу правопорушника, суд доходить висновку, що застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, не забезпечить досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної законом, і не буде достатнім та дієвим запобіжником від вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень у майбутньому.
За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Таким чином, керуючись положеннями ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме проїзд на заборонний сигнал світлофора, а тому його слід притягнути до відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.
При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, який виражається у недотриманні Правил дорожнього руху, а саме проїзді на заборонений сигнал світлофора, що створює потенційну небезпеку для інших учасників дорожнього руху, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність за вчинене правопорушення, – вчинення правопорушення неповнолітнім, вважаю за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.
Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 122 ч. 2, 221, 276, 277, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

постановила:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення зОСОБА_1  стягується подвійний штраф в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн (одна тисяча двадцять гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. 
Стягнути з ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Cуддя	Н. П. Воробель