ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1163/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/15431/25 Категорія: 301030300 	Пироженко (В.Д.) В. Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Василенко Л. І., Карпенко О. В.	
секретар	Любченко Т.М.	

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – Алєєксєва Дениса Едуардовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.03.2026 (повний текст складено 16.03.2026, суддя в суді першої інстанції Пироженко В. Д.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа: Третя черкаська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ГУ ПФУ в Черкаській області, третя особа: Третя черкаська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в якому просила суд:
визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію померлої матері/пенсіонера ОСОБА_2 ;
стягнути з ГУ ПФУ в Черкаській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію, яка належить її померлій матері ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_1 звернулася до Третьої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , де за її заявою було відкрито спадкову справу. 
Вподальшому, після спливу шестимісячного строку ОСОБА_1 звернулася до Третьої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю довідки про склад сім`ї та неможливістю встановити осіб, які прописані із спадкодавцем на момент смерті.
Позивач через свого представника зверталася із адвокатським запитом до ГУ ПФУ в Черкаській області з проханням надати інформацію про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , але відповідь не надійшла.
Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 , якій за життя не виплачено пенсію в повному розмірі, тому для захисту своїх прав вона звернулася з відповідним позовом до суду.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.01.2026 залучено до участі у справі в якості співвідповідача ГУ ПФУ в Донецькій області.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.02.2026 закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Черкаській області в зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.03.2026 позовні вимоги задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкування за законом на недоотриману пенсію померлої матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто із ГУ ПФУ в Донецькій області на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 має право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, як спадкоємець за законом, тому її права підлягають захисту в судовому порядку, оскільки в нотаріуса відсутня можливість видати свідоцтво про право на спадщину в зв`язку з неможливістю встановити останнє місце проживання спадкодавця, встановити хто був прописаний разом з померлою за однією адресою на момент смерті та відсутньою можливістю встановити коло спадкоємців. Разом з тим, суд, враховуючи, що позивач відмовилася від позовних вимог про стягнення з ГУ ПФУ в Черкаській області на користь ОСОБА_1 недоотриманої пенсії її померлої матері позов задовольнив в тих межах, яких вони були заявлені.
В апеляційній скарзі представник ГУ ПФУ в Донецькій області – Алєєксєв Д. Е. просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.03.2026 та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що питання виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ГУ ПФУ в Донецькій області не розглядалося та жодного рішення не приймалося, тобто питання законності права позивача на недоотриману пенсію не оспорювалося. Суд першої інстанції всупереч обставинам справи та положенням чинного законодавства, фактично встановив протиправність дій/бездіяльності ГУ ПФУ в Донецькій області щодо невизнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію померлої матері. Скаржник вважає, що рішення суду ухвалено при неповному дослідженні всіх обставин справи, а тому таке рішення суперечить вимогам чинного законодавства.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 була дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 23).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла в м. Донецьк, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 (а.с. 24) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (а.с. 8).
19.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до Третьої черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 115) після смерті матері.
Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 79275118 від 25.11.2024 (а.с. 7) вбачається, що Третьою черкаською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 73311081, заведену 19.11.2024.
ОСОБА_1 в липні 2025 звернулася до Третьої черкаської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію.
Постановою Третьої черкаської державної нотаріальної контори № 591/02-31 від 04.07.2025 (а.с. 9-10) відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію. 
У постанові вказано, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена на підставі п. 21 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, оскільки місцем відкриття спадщини є м. Донецьк Донецької області. Вся територія Донецького району Донецької області є тимчасово окупованою рф територією України (дата початку тимчасової окупації 07.04.2014, дата завершення тимчасової окупації не визначена) та перебуває у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зі змінами).
Оскільки у нотаріуса відсутня можливість встановити останнє місце проживання спадкодавця, неможливо встановити хто був зареєстрований разом з померлою за однією адресою на момент смерті та встановити коло спадкоємців, у нотаріуса відсутня можливість видати свідоцтво про право на спадщину.
Такими є встановлені фактичні обставини справи, які мають наступне правове регулювання.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю абр частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. 
За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини. 
За змістом ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Статтею 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч. 2 ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення частин 2, 3 ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст. 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст. 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст. 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (ст. 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень ст. 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.10.2022 у справі № 727/12371/21, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень ст. 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.
З матеріалів справи, а саме листа ГУ ПФУ в Донецькій області № 0500-0205-8/1009 від 06.01.2025 (а.с. 124), адресованого Третій черкаській державній нотаріальній конторі на запит № 830/02-14 від 19.11.2024 щодо підтвердження наявності невиплачених грошових сум (невиплаченої пенсії компенсації, інших грошових виплат) на ім`я померлої ОСОБА_2 вбачається, що по пенсійній справі ОСОБА_2 , сума недоотриманої пенсії за період з 22.12.2021 по 30.09.2024 складає 188 327,17 грн.
Оскільки ОСОБА_1 , яка безумовно є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутня можливість встановити останнє місце проживання спадкодавця, неможливість встановити хто був зареєстрований з ним за однією адресою на момент смерті та встановити коло спадкоємців, оскільки ОСОБА_3 померла в м. Донецьк, який на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території, тому вона має право на визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію померлої. Висновок суду про задоволення її вимог повністю відповідає встановленим обставинам справи та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
В судовому засіданні представник позивача – адвокат Гаврилов Д. О. просив залучити до участі у справі в якості співвідповідача ГУ ПФУ в Донецькій області, що підтверджується протоколом судового засідання № 5725932 від 13.01.2026 (а.с. 126). Ухвалою суду від 13.01.2026 таке клопотання задоволено (а.с. 127-128).
06.02.2026 представник позивача – адвокат Гаврилов Д. О. просив другий пункт позовної заяви залишити без розгляду в зв`язку з відмовою від позову в цій частині вимог, що підтверджується протоколом судового засідання № 5860288 (а.с. 144). Дане клопотання було задоволене ухвалою суду від 06.02.2026 (а.с. 146-147).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оскільки жодних вимог до співвідповідача ГУ ПФУ в Донецькій області, які були б прийняті судом до розгляду, стороною позивача заявлено не було, тому суд, врахувавши положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення в тих межах, в яких вони заявлені.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції фактично встановив протиправність дій/бездіяльності ГУ ПФУ в Донецькій області щодо невизнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію померлої матері є безпідставними, оскільки позивач має право звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою про отримання недоотриманої спадкодавцем пенсії лише після отримання свідоцтва про право на спадщину, яке ОСОБА_1 отримати позбавлена в силу вищевказаних обставин справи, тому її права підлягають захисту в судовому порядку, при цьому в рішенні суду не йдеться про встановлення факту протиправності дій відповідача ПФУ, оскільки це не є предметом даного позову, а також не являється ефективним способом захисту прав позивача ОСОБА_1 на отримання спадкового майна. 
За відсутності свідоцтва про право на спадщину, саме рішення суду про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування є основною підставою для звернення до органів ПФУ для отримання недоотриманої пенсії, яка ввійшла в загальну спадкову масу. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи вищевикладене, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – Алєєксєва Дениса Едуардовича – залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.03.2026 в даній справі – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 26.05.2026.

Суддя-доповідач   

Судді