Справа № 504/1094/26 
Номер провадження 3/504/567/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2026	с-ще Доброслав	

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській областів Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
на розгляд Доброславського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що 01.03.2026 року о 12.35 год. за адресою: дорога Новомиколаївська (Старокиївське шосе) 21 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
06.05.2026 року від адвоката Бабкова В.Д. до суду надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, через істотне порушення працівниками поліції норм матеріального та процесуального права, а саме: медичний огляд ОСОБА_1 було проведено більш як через дві години після направлення останнього на медичний огляд, у зв`язку із чим сам медичний висновок, складений на підставі цього огляду являється недійним; матеріали провадження не містять доказів складення направлення водія до медичного закладу; акт медичного огляду водія відсутній в матеріалах справи; відсутні докази доведення прав водію, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом складав інспектор, який не оформлював протокол про адміністративне правопорушення; матеріали справи не містять доказів про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом; відповідно до копії відомості журналу обліку видачі, повернення портативного відео реєстратора, наданої на адвокатський запит, старший лейтенант поліції Чернієнко М.С., яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, отримував ПВР: 474939, який зазначений в протоколі як один з технічних засобів відеозапису, однак вказаний відеозапис не є безперервним, а тому його не можна вважати допустимим доказом; крім того інші відео з камер 471020, 474491, 471649 надані суду не видавались посадовій особі, яка складала протокол, а також здійсненні з неодноразовим перериванням запису. 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся за допомогою електронної повістки, надісланої на номер мобільного телефону, який вказаний в письмовій заявці ОСОБА_1 від 01.03.2026 року про отримання судової повістки в електронній формі, а також працівниками поліції про, що свідчить власноручний підпис у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Отже, ОСОБА_1 є таким, що повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, а судом вжито всіх заходів, щодо надання останньому можливості брати участь у судовому засіданні. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що справу про адміністративне правопорушення можливо розглянути за відсутності ОСОБА_1 .
Захисник Бабков В.Д. в судовому засіданні заперечував щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, посилаючись на аргументи викладені ним в письмовому заперечені наданому до суду.
Вислухавши захисника Бабкова В.Д., дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується такими доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 603652 від 01.03.2026 року, який підписаний ОСОБА_1 без заперечень, щодо викладених в ньому обставин;
-довідкою НПУ про отримання особою посвідчення водія, згідно змісту якої ОСОБА_1 було видане посвідчення водія серії НОМЕР_1 , термін дії з 20.07.2018 по 20.07.2048 року; 
-довідкою НПУ про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно змісту якої ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП; 
-роздруківкою приладу Alkotest Drager 7510, прилад №0408, тест №1733, відповідно якого, у видихуваному ОСОБА_1 повітрі міститься 0,80 проміле алкоголю;
-висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння № 000400, складеного 01.03.2026 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;
-відеозаписами з ПВР, на яких зафіксовано факт зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних приладів на місці зупинки, з результатом якого останній не був згоден та виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, а також складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі медичного огляду ОСОБА_1 , згідно якого останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, ознайомлення ОСОБА_1 зі складеними відносно нього матеріалами та їх підписання ОСОБА_1 та отримання ним їх копій.
Відповідно до п. 2.9.А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
Доводи захисника Бабкова В.Д. щодо процедурних порушень з боку працівників поліції під час складання протоколу відносно нього, а саме порушення двогодинного строку проведення медичного огляду водія ОСОБА_1 після направлення останнього, судом відхиляються, з огляду на наступне. 
Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки було проведено о 12 год. 41 хв., результат огляду 0,80 проміле, з результатом якого останній не був згоден та виявив бажання пройти огляд в медичному закладі. 
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Отже, двогодинний ліміт встановлено у зв`язку із тим, що концентрація алкоголю в організмі змінюється. Перевищення цього часу може означати, що особа була твереза під час керування, але сп`яніла до моменту огляду. При цьому, зі спливом часу алкоголь внаслідок природніх процесів метаболізується та вміст його в організмі людини зменшується. 
За результатами медичного огляду ОСОБА_1 (висновок №000400 лікаря КНП «ООМЦПЗ» ООР») останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Вказаний висновок від 01.03.2026 року містить дату та точний час огляду, а саме 01.03.2026 року о 15.30 год.
Дійсно, згідно даних медичного висновку, огляд на стан сп`яніння у медичному закладі проведено о 15 год. 30 хв., хоча зупинку транспортного засобу здійснено о 12 год. 40 хв. 
Разом із тим, порушення двогодинного ліміту проведення медичного огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, не є порушенням, яке спростовує факт перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння на момент його зупинки працівниками поліції, оскільки останній, відповідно до огляду проведеного на місці зупинки, перебував в стані алкогольного сп`яніння, ще о 12 год. 41 хв., що підтверджується роздруківкою приладу Alkotest Drager 7510, прилад №0408, тест №1733, відповідно якого, у видихуваному ОСОБА_1 повітрі міститься 0,80 проміле алкоголю.
Встановлюючи факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння, суд керується стандартом доведення «поза розумним сумнівом», що охоплює дослідження та оцінку доказів в сукупності та у взаємозв`язку. Безспірно встановлено, що одразу після зупинки транспортного засобу особа пройшла огляд на стан сп`яніння і результати такого огляду були позитивні – 0,8 проміле, що в 4 рази перевищує допустиму норму. Через певний час такі результати були додатково підтверджені у лікарському закладі, а тому факт перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння на місці зупинки, тобто під час керування транспортним засобом, у суду будь-яких сумнівів не викликає.
Доводи захисника стосовно того, що матеріали провадження не містять доказів складення направлення водія до медичного закладу судом також відхиляються, оскільки на відеозаписі з ПВР 474939, доданого до матеріалів справи, зафіксовано факт складання працівником поліції направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду з метою виявлення в останнього стану алкогольного сп`яніння, у зв`язку із незгодою останнього із результатом його огляду, проведеного на місці зупинки.
Отже, сама відсутність в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не є суттєвим порушенням проведення вказаного огляду.
Щодо доводів захисника стосовно того, що в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду, суд зазначає наступне. 
Відповідно до п.15 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.
При цьому, згідно п. 18 зазначеної Інструкції, акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.
За таких обставин, не долучення до протоколу про адміністративне правопорушення акту відповідного огляду, узгоджується із вимогами вищевказаної інструкції, щодо зберігання єдиного примірника акту в закладі охорони здоров`я.
Стосовно доводів захисника про порушення порядку складання протоколу та інших процесуальних матеріалів, оскільки останні були складені різними працівниками поліції, судом встановлено наступне.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 603652 від 01.03.2026 року складений інспектором 2 взводу 7 роти 2 батальйону УППП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Чернієнком М.С. При цьому фіксування правопорушення здійснювалось, зокрема на ПВР № 474939, який був виданий саме ОСОБА_2 , що підтверджується наданою захисником копією відомості до журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєтратора.
Отже, інспектором Чернієнком М.С. було безпосередньо зафіксовано всі обставини події, а тому складання інших процесуальних матеріалів іншим працівником поліції, не є підставою для визнання протоколу неналежним та недопустимим доказом. 
Доводи захисника стосовно того, що відеозаписи з ПВР № 471020, 474491, 471649, що вказані в протоколі не видавались посадовій особі, яка складала та підписувала протокол, а також те, що вказані відеозаписи, в тому числі відеозапис з ПВР № 474939, здійснені з неодноразовим перериванням, що є порушенням Інструкції, тому є неналежними та недопустимими доказами, судом також відхиляються з огляду на наступне. 
Підпунктом 1 пункту 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою, зокрема, фіксування правопорушення. При цьому, пункт 3 розділу І згаданої Інструкції визначає портативний відеореєстратор як пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.
Крім того, згідно пункту 1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, автоматичну фото і відеотехніки, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Отже, додані до протоколу відеозаписи з ПВР № 471020, 474491, 471649 є належними та допустимими доказами. 
При цьому, на вищевказаних відеозаписах зафіксовано у повному обсязі всі ті обставини, що підлягають обов`язковому з`ясуванню судом, перебувають у логічному взаємозв`язку і послідовності із іншими наявними у справі доказами та дають можливість встановити в діях особи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.
В свою чергу на вищезазначених відеозаписах, не зафіксовано того, що після оформлення протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, працівники поліції дозволили останньому продовжити рух на власному транспортному засобі. 
Тому з огляду на зазначене в суду відсутні достатні підстави вважати, що працівниками поліції не було виконано вимог ч .1 ст. 266 КУпАП, щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом. Саме по собі невиконання працівниками поліції обов`язків, щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом не вказує на відсутність в його діях складу правопорушення. 
Щодо відсутності доказів доведення прав водію, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, то такі доводи є неспроможними, оскільки на протилежні обставини вказує, особистий підпис ОСОБА_1 в протоколі про адмністратвине правопорушення у відповідній графі.
Інші зазначені захисником порушення, які були, на його думку, допущені при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, не спростовують фактичні обставини справи, встановлені судом. 
Об`єктивно з`ясувавши обставини, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, суд визнає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, кваліфікація його дій працівниками поліції є вірною. 
Визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, за вчинене порушення, суд звертає увагу на безальтернативність адміністративного стягнення за дане порушення та вважає необхідним накласти на правопорушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік. 
Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,6 грн. 
Керуючись ст. ст. 40-1, ч.1 ст. 130, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/. 
Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, до особи може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду. 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області.

Суддя 	А. В. Якимів