Справа № 755/10700/25

РІШЕННЯ
Іменем України
02 червня 2026 року	селище Бородянка  	

Бородянський районний суд Київської області в складі головуючого – судді Стасенка Г.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 жовтня 2021 року між ТОВ "Мілоан" і ОСОБА_1 укладено договір № 102534935, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 7500 грн, які нараховуються за ставкою 2.5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. 17 січня 2022 року було укладено договір № 17-01/2022-54, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 102534935. 10 січня 2023 року укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 102534935.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 102534935 від 02 жовтня 2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, становить 68400 грн, з яких 10000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 56500 грн – заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 1900 грн – заборгованість за комісією. 
13 жовтня 2021 року між ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" та ОСОБА_1 укладений договір № 3506207555-134249, відповідно до якого відповідачу було перераховано грошові кошти у розмірі 2500 грн, строком користування 14 діб, до 27 жовтня 2021 року (включно), зі сплатою 1,95% за кожен день користування кредитом. 15 лютого 2022 року укладено договір № 15-02/22, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Інкасо Фінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3506207555-134249. 10 січня 2023 року укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3506207555-134249.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 3506207555-134249 від 13 жовтня 2021 року становить 14886 грн, з яких 2500 грн – заборгованість за тілом кредиту, 12386 грн – заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника становить 83286 гривень. 
Тому, з урахуванням вказаних обставин, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 83286 грн і відшкодувати судові витрати.
За ухвалою судді від 09 березня 2026 року відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; у встановлені судом строки, в тому числі додаткові строки, надані у зв`язку з неотриманням копії ухвали, відповідач відзив на позов суду не подав.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили.
Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що 02 жовтня 2021 року між ТОВ "Мілоан" і ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 102534935, який було підписано електронним підписом позичальника із застосуванням одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн, строком кредитування 30 днів до 27 жовтня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7500 грн, які нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом і комісії за надання кредиту в розмірі 1900 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово; орієнтовна загальна вартість кредиту, що складається із суми загального розміру кредиту та загальних витрат за кредитом складає 19400 гривень (а.с. 17-21, 21 на звороті).
17 січня 2022 року між ТОВ "Мілоан" і ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу №17-01/2022-54, за умовами якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальників, у томі числі за договором про споживчий кредит № 102534935 від 02 жовтня 2021 року (а.с. 28-29).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №17-01/2022-54, ТОВ "Вердикт Капітал" набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 102534935 від 02 жовтня 2021 року в розмірі 49400 грн, з яких 10000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 37500 грн – заборгованість за відсотками, 1900 грн – заборгованість по комісії (а.с. 31). 
10 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" і ТОВ "Коллект Центр" було укладено договір факторингу №10-01/2023, за умовами якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до позичальників, у томі числі за договором про споживчий кредит № 102534935 від 02 жовтня 2021 року (а.с. 32-33).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, ТОВ "Коллект Центр" набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 102534935 від 02 жовтня 2021 року в розмірі 68400 грн, з яких 10000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 56500 грн – заборгованість за відсотками, 1900 грн – заборгованість по комісії (а.с. 9). 
Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 102534935 від 02 жовтня 2021 року становить 68400 грн, з яких 10000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 56500 грн – заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 1900 грн – заборгованість по комісії (а.с. 26).
З відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що ОСОБА_1 грошові кошти на користь ТОВ "Мілоан" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 102534935 не сплачував (а.с. 22).
13 жовтня 2021 року між ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" і ОСОБА_1 було укладено договір позики № 3506207555-134249, який було підписано електронним підписом позичальника із застосуванням одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн, строком кредитування 14 днів до 27 жовтня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1.95% в день користування коштами (а.с. 14-16).
15 лютого 2022 року між ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" і ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 15-02/22, за умовами якого ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальників, у томі числі за договором позики № 3506207555-134249 від 13 жовтня 2021 року (а.с. 27).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 15-02/22, ТОВ "Вердикт Капітал" набуло права вимоги до відповідача за договором позики № 3506207555-134249 в розмірі 3186 грн, з яких 2500 грн – залишок по тілу кредиту, 686 грн – залишок по відсотках (а.с. 30) 
10 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" і ТОВ "Коллект Центр" було укладено договір факторингу №10-01/2023, за умовами якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до позичальників, у томі числі за договором позики № 3506207555-134249 від 13 жовтня 2021 року (а.с. 32-33).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, ТОВ "Коллект Центр" набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 350620755-134249 від 13 жовтня 2021 року в розмірі 14886 грн, з яких 2500 грн – заборгованість за тілом кредиту, 12386 грн – заборгованість за відсотками (а.с. 8) 
Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 3506207555-134249 від 13 жовтня 2021 року становить 14886 грн, з яких 2500 грн – заборгованість за тілом кредиту, 12386 грн – заборгованість за відсотками (а.с. 25). 
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Законом України "Про електронну комерцію" встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаними договорами не виконав, у передбачені договорами строки кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість: 
-за кредитним договором № 102534935 від 02 жовтня 2021 року у розмірі 11900 грн, з яких 10000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 1900 грн – заборгованість за комісією, та
- заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2500 грн за договором позики № 3506207555-134249 від 13 жовтня 2021 року. 
Отже вимога позивача в цій частині є доведеною і підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає таке.
Згідно з положеннями статей 1046 ? 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ "Мілоан" і відповідачем кредитного договору № 102534935 від 02 жовтня 2021 року дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, яку відповідач зобов`язувався повернути у повному обсязі у визначений договором строк кредитування – 30 днів з 02 жовтня 2021 року до 01 листопада 2021 року, а за договором позики № 3506207555-134249 від 13 жовтня 2021 року, у визначений договором строк кредитування – 14 днів до 27 жовтня 2021 року.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування – 30 днів, тобто до 27 жовтня 2021 року за кредитним договором № 102534935, та 14 днів, до 27 жовтня 2021 року за договором позики № 3506207555-134249, а після закінчення строку дії договору в позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
За умовами кредитного договору № 102534935 від 02 жовтня 2021 року, відсотки за користування кредитом у межах погодженого сторонами строку кредитування визначені в розмірі 7500 грн, які нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а комісія за надання кредиту – в розмірі 1900 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово; орієнтовна загальна вартість кредиту, що складається із суми загального розміру кредиту та загальних витрат за кредитом складає 19400 гривень (а.с. 6-9).
Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 102534935 від 02 жовтня 2021 року становить 68400 грн, з яких 10000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 56500 грн – заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 1900 грн – заборгованість по комісії.
Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування.
За таких обставин, суд вважає, що за кредитним договором № 102534935 з відповідача підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом у розмірі 7500 гривень (10000 грн х 30 днів х 2.5%).
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за договором позики № 3506207555-134249 від 13 жовтня 2021 року суд зазначає таке.
Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 3506207555-134249 становить 14886 грн, з яких 2500 грн – заборгованість за тілом кредиту, 12386 грн – заборгованість за нарахованими процентами.
Досліджений судом розрахунок заборгованості, свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування позикою включає періоди, які виходять за межі строку кредитування (14 днів, до 27 жовтня 2021 року).
За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач повинен сплатити кредитору відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 682 грн 50 копійок. (2500 грн х 1,95 % х 14 днів).
Таким чином, оскільки відповідач умови вказаних кредитних договорів належним чином не виконував, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 22582 грн 50 коп., з яких 12500 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8182 грн 50 коп. – заборгованість за відсотками, 1900 грн – заборгованість за комісією. 
Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат суд враховує таке.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копії договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року з додатком, заявки на надання юридичної допомоги № 676 від 01 квітня 2025 року, витягу з акту № 9 про надання юридичної допомоги, згідно з якими витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, складають 25000 гривень (а.с. 11-13).
Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову та розмір задоволених вимог, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ "Коллект Центр" сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 4000 гривень.
Оскільки позов ТОВ "Коллект Центр" підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 656 грн 82 копійок. 
Керуючись ст. 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (код ЄДРПОУ 44276926, 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) заборгованість за договором про споживчий кредит № 102534935 від 02 жовтня 2021 року в розмірі 19400 (дев`ятнадцять тисяч чотириста) гривень і заборгованість за договором позики № 3506207555-134249 від 13 жовтня 2021 року в розмірі 3182 (три тисячі сто вісімдесят дві) гривні 50 копійок, а всього стягнути заборгованість у загальному розмірі 22582 (двадцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят дві) гривні 50 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" на відшкодування витрат по сплаті судового збору 656 (шістсот п`ятдесят шість) гривень 82 копійки та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.
В іншій частині в позові відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 02 червня 2026 року.

Головуючий - суддя	Геннадій СТАСЕНКО