ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.2026 Справа № 914/610/26 
м. Львів
Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Анни - Сніжани Дудяк розглянув матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сентрал Фіш Трейд», м. Черкаси,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Атіко», м. Львів,
предмет позову: стягнення 181 673,14 грн,
підстава позову: порушення зобов`язань по договору купівлі – продажу від 13.09.2024,
за участю представників:
позивача: Єрьоменко Володимир Володимирович (в режимі відеоконференції), 
відповідача: не з`явився.
1. ПРОЦЕС
1.1. До Господарського суду Львівської області 17.11.2025 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сентрал Фіш Трейд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атіко» про стягнення 181 673,14 грн.
1.2. Ухвалою від 09.0.32026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 08.04.2026. 
1.3. Відводів суду сторонами не заявлено.
1.4. Хід судових засідань відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань. 
1.5. Зокрема, 02.04.2026 представник позивача долучив до матеріалів справи докази сплати відповідачем основного боргу та просив суд закрити провадження у справі в частині вимог; відповідач 16.04.2026 звернувся до суду із клопотанням про зменшення судових витрат позивача на професійну правничу допомогу; 04.05.2026 відповідач подав до суду клопотання про зменщення розміру неустойки (пені). 
1.6. В судовому засіданні 06.05.2026 суд, за наслідком розгляду справи по суті, закрив стадію розгляду справи по суті та перейшов до стадії ухвалення та проголошення рішення, оголосивши перерву в судовому засіданні до 13.05.26.
1.7. Однак, судове засідання 13.05.2026 не відбулося у зв`язку із оголошенням на території Львівської області повітряної тривоги та було призначено на 20.05.2026.
1.8. У судовому засіданні 20.05.2026 проголошено скорочене рішення.
2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН
2.1. Спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, зобов`язань по договору купівлі – продажу від 13.09.2024. Позивач стверджує, що відповідач частково здійснив оплату вартості одержаного товару, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 150 268, 48 грн. На суму боргу позивач здійснив нарахування 25 205, 58 грн пені, 3 749, 39 грн інфляційних втрат та 2 449, 69 грн 3 % річних. 
2.2. Відповідач після відкриття провадження у справі сплатив суму основного боргу, просив суд зменшити неустойку (пеню).
3. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
3.1. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сентрал Фіш Трейд» (продавець згідно з договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Атіко» (покупець згідно з договором) 13.09.2024 укладено договір купівлі – продажу № 33 (надалі – договір), предметом якого є правовідносини між позивачем та відповідачем з продажу рибної продукції. 
3.2. На виконання договірних зобов`язань позивач упродовж 2024 – 2025 років передав у власність відповідача товар на загальну суму 2 665 463, 04 грн, зокрема відповідно до видаткових накладних:
- № 551 від 16.09.2024 на суму 79 315, 20 грн;
- № 552 від 16.09.2024 на суму 75 427, 20 грн;
- № 645 від 15.10.2024 на суму 35 251, 20 грн;
- № 646 від 15.10.2024 на суму 36 000, 00 грн;
- № 647 від 15.10.2024 на суму 75 427, 20 грн;
- № 648 від 15.10.2024 на суму 75 427, 20 грн;
- № 749 від 14.11.2024 на суму 115 416, 00 грн;
- № 761 від 18.11.2024 на суму 18 570, 24 грн;
- № 768 від 19.11.2024 на суму 178 560, 00 грн;
- № 815 від 03.12.2024 на суму 133 920, 00 грн;
- № 828 від 06.12.2024 на суму 616 896, 00 грн;
- № 70 від 10.02.2025 на суму 106 214, 40 грн;
- № 71 від 11.02.2025 на суму 246 758, 40 грн;
- № 72 від 11.02.2025 на суму 75 427, 20 грн;
- № 146 від 18.03.2025 на суму 75 427, 20 грн;
- № 147 від 18.03.2025 на суму 85 104, 00 грн;
- № 172 від 26.03.2025 на суму 49 996, 80 грн;
- № 191 від 02.04.2025 на суму 74 995, 20 грн;
- № 234 від 21.04.2025 на суму 67 204, 80 грн;
- № 282 від 05.05.2025 на суму 75 427, 20 грн;
- № 286 від 07.05.2025 на суму 87 347, 52 грн;
- № 319 від 19.05.2025 на суму 99 993, 60 грн;
- № 343 від 28.05.2025 на суму 11 088, 00 грн;
- № 403 від 20.06.2025 на суму 47 491, 20 грн;
- № 507 від 30.07.2025 на суму 32 143, 68 грн;
- № 609 від 05.09.2025 на суму 90 633, 60 грн.
3.3. Позивач склав та зареєстрував відповідні податкові накладні на суми поставленого товару. 
3.4. Відповідач частково оплатив вартість поставленого товару на загальну суму 2 515 194, 56 грн, зокрема відповідно до виписки по рахунку позивача за період 01.09.2024 – 29.01.2026:
- 13.11.2024 на суму 40 000, 00 грн;
- 26.11.2024 на суму 75 000, 00 грн;
- 03.12.2024 на суму 100 000, 00 грн;
- 09.12.2024 на суму 100 000, 00 грн;
- 18.12.2024 на суму 60 000, 00 грн;
- 27.12.2024 на суму 70 000, 00 грн;
- 07.01.2025 на суму 100 000, 00 грн;
- 16.01.2025 на суму 70 000, 00 грн;
- 21.01.2025 на суму 70 000, 00 грн;
- 24.01.2025 на суму 40 000, 00 грн;
- 29.01.2025 на суму 100 000, 00 грн;
- 06.02.2025 на суму 150 000, 00 грн;
- 10.02.2025 на суму 150 000, 00 грн;
- 10.02.2025 на суму 200 000, 00 грн;
- 11.02.2025 на суму 115 210, 24 грн;
- 21.02.2025 на суму 26 640, 00 грн;
- 07.03.2025 на суму 100 000, 00 грн;
- 18.03.2025 на суму 120 118, 40 грн;
- 21.03.2025 на суму 50 000, 00 грн;
- 27.03.2025 на суму 54 214, 40 грн;
- 08.04.2025 на суму 77 427, 20 грн;
- 24.04.2025 на суму 160 531, 20 грн;
- 15.05.2025 на суму 100 000, 00 грн;
- 27.05.2025 на суму 24 992, 00 грн;
- 12.06.2025 на суму 100 000, 00 грн;
- 19.06.2025 на суму 69 979, 52 грн;
- 02.07.2025 на сум 60 000, 00 грн;
- 04.08.2025 на суму 50 000, 00 грн;
- 12.08.2025 на суму 61 081, 60 грн;
- 07.01.2026 на суму 10 000, 00 грн;
- 02.02.2026 на суму 10 000, 00 грн.
3.5. Між позивачем та відповідачем складено та підписано акти звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2025 – 31.01.2025, 01.02.2025 – 28.02.2025, 01.03.2025 – 31.03.2025,01.05.2025 – 31.05.2025, 01.06.2025 – 30.06.2025 за договором купівлі – продажу № 33 від 13.09.2024.
3.6. Сторони визначили, що розмір боргу відповідача станом на 30.06.2025 становив 218 572, 80 грн. 
3.7. Згідно з оборотно – сальдовою відомістю по рахунку позивача за період 01.09.2024 – 25.02.2026, розмір боргу відповідача на кінець періоду склав 150 268, 48 грн.
3.8. Позивач звертався до відповідача із претензією від 05.01.2026 про сплату боргу за договором купівлі – продажу в розмірі 170 268, 48 грн. До справи долучено докази надсилання претензії 06.01.2026 засобами поштового зв`язку Акціонерного Товариства «Укрпошта». 
3.9. Позивач 03.04.2026 долучив до матеріалів справи доказ оплати суми основного боргу в розмірі 150 268, 48 грн – платіжну інструкцію від 24.03.2026.
4. ВИСНОВКИ СУДУ
4.1. Дослідивши представлені суду докази, суд вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу, решта вимог позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.
4.2. Як встановив суд, правовідносини між позивачем та відповідачем у справі виникли у звязку із порушенням відповідачем зобовязань за договором купівлі – продажу товару.
4.3. Позивач продав відповідачу товар на загальну суму 2 665 463, 04 грн, а відповідач, на момент звернення позивача до суду із позовом у цій справі, здійснив оплату вартості одержаного товару на загальну суму 2 515 194, 56 грн. 
4.4. Дві останні видаткові накладні (від 30.07.2025 на суму 32 143, 698 грн та від 05.09.2025 на суму 90 633, 60 грн) станом на 27.02.2026 були неоплаченими, а вартість поставленого товару згідно з видатковою накладною від 20.06.2025 сплачена частково на суму 20 000, 00 грн. 
4.5. Суд зазначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
4.6. Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
4.7. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов 
4.8. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 Цивільного кодексу України).
4.9. Як визначено у п. 3.5. договору, покупець здійснює розрахунки за товар з відстрочкою платежу 21 календарний день у порядку предоплати шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. 
4.10. Отже відповідач мав обов`язок оплатити вартість поставленого товару відповідно до видаткових накладних:
- № 403 від 20.06.2025 на суму 47 491, 20 грн у строк до 11.07.2025;
- № 507 від 30.07.2025 на суму 32 143, 68 грн у строк до 20.08.2025;
- № 609 від 05.09.2025 на суму 90 633, 60 грн у строк до 26.09.2025.
4.11. З 12.07.2025 простроченим є обов`язок з оплати 47 491, 20 грн вартості поставленого товару, з 21.08.2025 – 32 143, 68 грн, з 27.09.2025 – 90 633, 60 грн.
4.12. Вартість поставленого товару згідно з видатковою накладною від 20.06.2025 частково сплачено 07.01.2026 на суму 10 000, 00 грн та 02.02.2026 на суму 10 000, 00 грн.
4.13. Отже періоди прострочення оплати товару, одержаного на підставі видаткової накладної від 20.06.2025:
- 12.07.2025 – 06.01.2026 заборгованість 47 491, 20 грн;
- 07.01.2026 – 01.02.2026 37 491, 20 грн;
- з 02.02.2026 – 27 491, 20 грн.
4.14. Як встановив суд, на момент звернення позивача до суду розмір основного боргу відповідача становив 150 268, 48 грн, однак після відкриття провадження у справі, 24.03.2026, відповідач сплатив суму основного боргу. 
4.15. Відповідно до ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. 
4.16. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 27 квітня 2023 року у cправі № 910/548/22 вказав, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Аналогічну правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду у справі № 13/51-04 (постанова від 26.06.2019) і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зокрема у справі № 916/144/18 (постанова від 25.07.2019).
4.17. Враховуючи зазначене та обставини, повідомлені позивачем, суд зазначає про відсутність предмета спору в частині стягнення основного боргу в розмірі 150 268, 48 грн у справі № 914/610/26, а тому доходить до висновку про задоволення клопотання позивача про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу.
4.18. Щодо вимог про стягнення 25 205, 58 грн пені, 3 749, 39 грн інфляційних втрат та 2 449, 69 грн 3 % річних суд зазначає таке.
4.19. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
4.20. З огляду на встановлену судом обставину порушення відповідачем обов`язку з виконання грошового зобов`язання, позивач має право здійснювати нарахування 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.
4.21. Здійснивши перерахунок розміру інфляційних втрат та 3 % річних суд встановив, що 
- у період 12.07.2025 – 06.01.2026 розмір інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу 47 491, 20 грн становить 666, 72 грн та 698, 71 грн відповідно;
- у період 07.01.2026 – 01.02.2026 на суму боргу 37 491, 20 грн – 262, 44 грн інфляційних втрат та 80, 12 3 % річних;
- у період 02.02.2026 – 24.02.2026 на суму боргу 27 491, 20 грн – 274, 91 грн інфляційних втрат та 51, 97 грн 3 % річних;
- у період 21.08.2025 – 24.02.2026 на суму боргу 32 143, 68 грн – 1 140, 66 грн та 496, 69 грн 3 % річних;
- у період 27.09.2025 – 24.02.2026 на суму боргу 90 633, 60 грн – 2 935, 50 грн інфляційних втрат та 1 124, 85 грн 3 % річних.
4.22. Оскільки за наслідком здійсненого судом перерахунку суд встановив, що в періоди існування боргу відповідача розмір інфляційних втрат та 3 % річних був більшим (5 280, 23 грн інфляційних втрат та 2 452, 34 грн 3 % річних), аніж просить стягнути позивач, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення 3 749, 39 грн інфляційних втрат та 2 449, 69 грн 3 % річних у заявленому розмірі. 
4.23. Окрім того, відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
4.24. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
4.25. У п. 6.3. договору купівлі – продажу сторони погодили, що за необґрунтовану відмову від розрахунку за товар або несвоєчасну поставку винуватець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення.
4.26. Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, суд встановив, що розмір пені є більшим (25 232, 88 грн), аніж заявлено до стягнення, тому вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в заявленому розмірі 25 205, 58 грн.
4.27. Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені суд зазначає таке. 
4.28. Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
4.29. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2024 року у справі № 911/952/22 зауважила, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
4.30. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчать про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
4.31. В обґрунтування підстав для зменшення розміру неустойки відповідач зазначає, що позивач допустив порушення засад справедливості, добросовісності та розумності, порушивши умови договору купівлі – продажу № 33 від 13.09.2024.
4.32. Зокрема, відповідач зазначає, що 05.08.2025 здійснив замовлення 250 ящиків товару, натомість позивач не виконав замовлення. Невиконання позивачем замовлення відповідача спричинило сплату штрафу відповідачем на користь іншого контрагента в розмірі 50 301, 00 грн.
4.33. Натомість суд звертає увагу відповідача на положення п. 4.1. договору купівлі – продажу № 33 від 13.09.2024, згідно з яким покупець шляхом надіслання електронного повідомлення надає попередню заявку із зазначенням найменування, кількості та місця поставки товару.
4.34. Продавець розглядає отриману заявку покупця в строк не більше 2 (двох) робочих днів і приймає рішення про строки виконання замовлення покупця, про що невідкладно інформує покупця. 
4.35. В матеріалах справи відсутнє замовлення покупця, погоджене продавцем у відповідності до п. 4.1. договору купівлі – продажу.
4.36. Суд зауважує, що долучена відповідачем роздруківка з месенджеру не є належним доказом погодження строків поставки товару за договором купівлі – продажу № 33 від 13.09.2024.
4.37. Суд звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 про те, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами.
4.38. При цьому слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 Господарського процесуального кодексу України, у подібних правовідносинах.
4.39. Суд зауважує, що із долученої відповідачем роздруківки листування неможливо встановити між ким таке листування відбувалось. Адресантом у листуванні є «Євген Супій Кондратюк», натомість у суду відсутні відомості про те, що така особа є працівником відповідача. Адресата із долученого листування встановити неможливо.
4.40. Із долученого листування неможливо встановити жодних обставин, що є необхідними для вирішення спору у справі, зокрема дати замовлення, погодженого строку поставки, тощо. 
4.41. Тож суд вважає недоведеними твердження відповідача про порушення позивачем строків поставки товару за договором купівлі – продажу № 33 від 13.09.2024.
4.42. Окрім того, відсутні докази наявності причинно – наслідкового зв`язку між порушенням строків поставки товару відповідачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Альян Маркет», що зумовило сплату штрафу відповідачем в розмірі 50 301, 00 грн, та правовідносинами між позивачем та відповідачем в ході виконання зобов`язань за договором за договором купівлі – продажу № 33 від 13.09.2024.
4.43. Отже дослідивши долучені відповідачем докази в обґрунтування підстав для зменшення заявленої позивачем до стягнення неустойки, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів відповідача про порушення позивачем строків поставки, що спричинило виникнення у відповідача зобов`язань зі сплати штрафу. 
4.44. Розглянувши заявлене відповідачем клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення неустойки.
5. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
5.1. Здійснюючи розподіл понесених позивачем судових витрат суд зауважує, що за звернення до господарського суду в електронній формі із позовною вимогою майнового характеру про стягнення 181 673, 14 грн сплаті підлягав судовий збір у розмірі 2 662, 40 грн (із урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). 
5.2. Натомість позивач згідно з платіжною інструкцією від 25.02.2026 сплатив судовий збір у розмірі 3 328, 00 грн.
5.3. Суд зазначає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п.1, п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).
5.4. Отже суд роз`яснює позивачу право на звернення до суду із заявою про повернення 2 867, 67 грн у зв`язку із внесенням судового збору у більшому розмірі, аніж встановлено Законом, а також закриттям провадження у справі в частині вимог. 
5.5. Решта сплаченого судового збору в розмірі 460, 32 грн підлягають відшкодуванню позивачу відповідачем.
5.6. Окрім суми судового збору позивач також просив суд стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу.
5.7. У позовній заяві позивач вказав орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000, 00 грн. 
5.8. Позовна заява підписана адвокатом Єрьоменко Володимир Володимирович, що діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СА №1152417. Окрім того, адвокат здійснював представництво інтересів позивача у судових засіданнях. 
5.9. Позивач долучив до матеріалів справи договір № 055/2/СПЮ про надання правничої допомоги від 21.01.2026, укладений між адвокатом Єрьоменко Володимиром Володимировичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сентрал Фіш Трейд».
5.10. На підставі доручення № 26 – 02 від 21.01.2026 до договору про надання правничої допомоги клієнт доручив адвокату надати правничу допомогу у відносинах щодо стягнення боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Атіко» за договором купівлі – продажу № 33 від 13.09.2024. 
5.11. Згідно з п. 3 доручення адвокат приймає доручення на умовах сплати гонорару у порядку погодинної оплати (із застосуванням граничного розміру гонорару), у порядку, передбаченому письмовим розрахунком (додаток Д). 
5.12. Відповідно до п. 2.1. розрахунку позивача гонорару та витрат, що є додатком Д до договору про надання правничої допомоги від 21.01.2026, вартість робіт, передбачених дорученням № 26-02 від 21.01.2026, розраховується за ставкою у 2 198, 00 грн за 1 годину роботи адвоката (з урахуванням граничного розміру, визначеного у п. 2.2 цього розрахунку).
5.13. Згідно з п. 2.2. розрахунку граничний розмір гонорару за надання правничої допомоги у господарському суді першої інстанції (включаючи підготовку позовної заяви) становить 48 000, 00 грн.
5.14. Додатком Г до договору про надання правничої допомоги є акт надання правничої допомоги від 02.03.2026, згідно з яким визначено, що адвокат виконав за дорученням клієнта роботи з підготовки позовної заяви про стягнення боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Атіко» вартістю 21 980, 00 грн за 10 годин роботи. 
5.15. Адвокат виставив позивачу рахунок № 2 на оплату вартості наданих послуг у сумі 21 980 грн, а позивач 04.03.2026 оплатив надані послуги в розмірі 21 980, 00 грн згідно з платіжною інструкцією № 2785. 
5.16. Як передбачено ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5.17. За змістом ч. 5 і 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
5.18. Від відповідача 17.04.2026 надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому представник відповідача зауважив, що у долученому позивачем акті надання правничої допомоги від 02.03.2026 зазначено, що роботи виконувались у період 21.01.2026 – 02.03.2026, а в самому акті відлік часу починається з 03.02.2026.
5.19. Представник відповідача також зазначає, що з огляду на нескладність спору, що виник внаслідок несплати боргу за трьома накладними, розумним та пропорційним є стягнення 10 000, 00 грн. 
5.20. Суд зауважує, що заперечення відповідача щодо невідповідності зазначеного у акті надання правничої допомоги періоду надання правничої допомоги є безпідставними, оскільки розрахунок вартості витрат здійснено з урахуванням передбаченої договором погодинної оплати праці з розрахунку 21 980 грн за 10 годин роботи адвоката. 
5.21. Водночас обов`язком суду є оцінка рівня адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
5.22. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним порівняно з ринковими цінами адвокатських послуг.
5.23. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
5.24. Проаналізувавши надані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, що складаються виключно із вартості наданих послуг на підготовку позовної заяви, суд доходить висновку, що заявлена до стягнення позивачем сума витрат на правову допомогу відповідає критеріям фактичності та реальності.
5.25. Разом з тим, суд враховує поведінку відповідача у справі, який сплатив основний борг після відкриття провадження у справі, підстав заявлених позовних вимог не заперечив. У зв`язку зі сплатою основного боргу суд закрив провадження у справі в частині 82, 71 % заявлених позовних вимог. 
5.26. Суд зазначає, що з урахуванням критерію розумності розміру судових витрат, співмірності заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу із ціною позову, суд доходить висновку про покладення на відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає відшкодуванню відповідачем, на переконання суду, не становитиме непропорційний тягар для відповідача. 
Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 
вирішив:
1. Позовні вимоги задовольнити частково. 
2. Провадження у справі № 914/610/26 в частині вимоги про стягнення 150 268, 48 грн основного боргу закрити. 
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Атіко» (79024, Львівська обл., місто Львів, вул. Промислова, будинок 60, корпус Б-3, кімната 1, ідентифікаційний код юридичної особи 45262998) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сентрал Фіш Трейд» (18008, Черкаська обл., місто Черкаси, вул.Хоменка, будинок 19, ідентифікаційний код 44349407) 25 205, 58 грн пені, 3 749, 39 грн інфляційних втрат та 2 449, 69 грн 3 % річних, 460, 32 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 15 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 20.05.2026.

Суддя Матвіїв Р.І.