Справа № 638/4349/26
Провадження № 2-а/638/120/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року     м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова в складі: 
головуючого - судді Рибальченко Л.М., 
за участю секретаря судового засідання Шут Д.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Шевченківського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,- 
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № R218450 від 26 листопада 2025 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити. 
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 26 листопада 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф у розмірі 17000 грн. Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та винесена з порушенням процесуального законодавства. Зазначає, що в його діях відсутній склад інкримінованого порушення. Відповідач неповно з`ясував обставини справи, суттєві для вирішення питання про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 10 березня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.
31 березня 2026 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням про продовження процесуального строку на його подання. В обгрунтування клопотання зазначає, що строк на подання відзиву пропущено у зв`язку з близьким розташуванням до зони бойових дій, постійними обстрілами з боку рф, загрозою для життя особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та відключеннями електропостачання.
13 квітня 2026 року до суду від представника відповідача надійшла заперечення на клопотання представника відповідача про продовження процесуального строку на його подання.
В обгрунтування заперечень зазначає, що посилання представника відповідача на обстріли міста не може бути поважною причиною пропуска процесуального строку. 
Суд дослідивши клопотання представника відповідача та заперечення представника позивача вважає за можливе продовжити представнику відповідача строк на подання відзиву на позовну заяву, оскільки причини пропуску такого строку відповідачем є обгрунтованими. 
В обгрунтування відзиву, представник відповідача зазначає, що відповідно до інформації яка міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 13.04.2001р. Відповідно до вимог пункту 28 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, пунктах 30 , 34, 41 Порядку повістка про виклик громадянина до ІНФОРМАЦІЯ_1 в термін до 13.03.2025р. була згенерована засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів 28.02.2025р., та направлена на зареєстровану (задекларовану) адресу місця проживання. У зв`язку з неприбуттям ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 у визначений строк, 23.03.2025 в автоматичному режимі його було подано в розшук до органів Національної поліції України. Вказує, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 , але в зазначений термін не з`явився та не повідомив про причини неявки, чим порушив вимоги підпункту другого пункту першого Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. 
Суд дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою № R218450 від 26 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.
Відповідно до вказаної постанови за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст.22 ЗУ “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 цієї статті, в особливий період.
Диспозиція ч.1 ст. 210-1 КУпАП – є бланкетною, визначає безпосередньо саме адміністративне правопорушення, для повного визначення ознак та складу цього правопорушення слід звернутися до інших норм права, які містяться в законних та підзаконних нормативно-правових актах, які передбачають конкретні обов`язки військовозобов`язаних.
З доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивача визнано винним за неявку по повістці №2756026, за якою позивачу належало з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , о «09» год «00» хв 13 березня 2025 року для уточнення даних.
Судом встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Має номер в реєстрі «Оберіг» «270720201455995000016». Відповідно до відомостей мобільного додатку «Резерв+» позивач вніс свої відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, отримав військово-обліковий документ та вчасно уточнив свої дані, про що міститься відповідна відмітка. Також, на виконання вимог чинного законодавства, позивач самостійно пройшов медичний огляд ВЛК 03 січня 2025 року (про це свідчать відомості, що містяться в електронному військово-обліковому документі Позивача) (ВЛК пройдено до направлення повістки).
Статтею 14-1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII надано визначення Електронному кабінету – це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу. Цей електронний Кабінет реалізовано у форматі застосунку «Резерв+», про що вказано на офіційному сайті Міністерства оборони України. (https://reserveplus.mod.gov.ua). Отже, одночасно з самостійним оновленням даних військовозобов`язаним за допомогою застосунку «Резерв+» про це має бути відомо держателю Реєстру.
Отже, станом на момент направлення повістки позивач вже виконав обов`язок із уточнення своїх персональних та військово-облікових даних.
Форма повістки затверджена Додатком 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487. Зазначена форма передбачає обов`язкове зазначення мети виклику, що кореспондує із вимогами законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу».
Після номера повістки у її тексті вказується, що громадянин зобов`язаний з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до вимог частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з конкретно визначеною метою.
Частина 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлює обов`язок громадян з`являтися за викликом до ТЦК та СП для здійснення визначених законом дій, а саме: оформлення військово-облікових документів; взяття на військовий облік; проходження медичного огляду; направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності; призову на військову службу; проходження зборів військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 «Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» передбачені окремі випадки, у яких військовозобов`язані та резервісти можуть бути викликані до територіального центру комплектування та соціальної підтримки саме з метою уточнення своїх персональних або військово-облікових даних.
Пункт 27 передбачає, що під час мобілізації виклик до ТЦК та СП може здійснюватися з метою уточнення персональних даних та даних військово-облікового документа, а також для взяття на облік, проходження медичного огляду, призову та відправлення для проходження військової служби.
Таким чином, постанова № 560 дійсно встановлює можливість виклику громадянина для уточнення персональних та військово-облікових даних, а також покладає на нього обов`язок здійснити таке уточнення у встановлений строк. Водночас, виклик має здійснюватися у формах і з дотриманням вимог, визначених законодавством, зокрема із зазначенням конкретної мети явки, яка усе ж повинна відповідати визначеним законом підставам.
Щодо осіб, які вже виконали обов`язок із уточнення своїх персональних та військово-облікових даних, перебувають на обліку, подальший виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки може здійснюватися виключно для цілей, прямо визначених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку, призову на військову службу або визначення призначення на особливий період.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що повістка може бути оформлена та направлена лише тоді і лише для такої мети, яка прямо випливає з наведених норм. У даному випадку на ім`я позивача була сформована повістка із зазначенням мети «уточнення даних». Таке формулювання не віднесене законами до самостійних цілей виклику, які породжують обов`язок з`явитися за повісткою; натомість законодавчо визначений перелік цілей є вичерпним і не передбачає інших підстав.
Таким чином, у відповідача були відсутні фактичні підстави для виклику Позивача за повісткою для уточнення даних, оскільки він свої дані оновив у строк, передбачений ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ), абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Також, суд зазначає, що звертаючись до суду з даним позовом, представник зазначає, що на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності вже спливли строки накладання адміністративного стягнення. Так, частиною 7 ст. 38 КУпАП імперативно визначено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Враховуючи, що Позивача визнано винним та притягнуто до відповідальності за нез`явлення за повісткою № 2756026 від 28.02.2025 року з вимогою з`явитися 13.03.2025 о 09:00 годині за адресою: АДРЕСА_1 , для уточнення даних, представник стверджує, що строки, встановлені ст. 38 КУпАП, на момент винесення оскаржуваної постанови вже спливли.
Суд погоджується з цим твердженням з огляду на наступне. 
Електронна повістка № 2756026 від 28.02.2025 була направлена на адресу Позивача з вимогою з`явитися за викликом 13.03.2025 о 09:00 годині за адресою: АДРЕСА_1 , для уточнення даних. Після чого дана повістка повернулась до ІНФОРМАЦІЯ_7 10.03.2025 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
За таких обставин датою виявлення факту неприбуття для уточнення облікових даних, є наступна дата, яка слідує за датою, визначеною у повістці, тобто 14.03.2025. Адже, враховуючи, що Відповідач безпосередньо здійснював виклик Позивача на 13.03.2025 о 09:00, а останній не з`явився за вказаним викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 за персональною повісткою, в зв`язку з чим ІНФОРМАЦІЯ_8 був безпосередньо обізнаний про таку неявку, то 14.03.2025 є датою вчинення адміністративного правопорушення та датою його виявлення.
Із наведеного слідує, що граничною датою накладення адміністративного стягнення за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у даному конкретному випадку, є 15.06.2025 року.
Частиною 7 ст. 38 КУпАП імперативно визначено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
За умовами п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Пунктом 11 Розділу ІІ Інструкції визначено, що у справі керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який її розглядає, відповідно до статті 284 КУпАП виносить одну з таких постанов :про накладення адміністративного стягнення; про закриття справи.
У справі керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який її розглядає, відповідно до статті 284 КУпАП виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення – за формою згідно з додатком 4, а у разі подання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, заяви про визнання правопорушення – за формою згідно з додатком 6; про закриття справи – за формою згідно з додатком 5, а у разі подання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, заяви про визнання правопорушення – за формою згідно з додатком 7 (пункт 12 Розділу ІІ Інструкції).
У разі подання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, заяви про визнання правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 КУпАП винести постанову, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та направити копію постанови відповідно до частини четвертої статті 279-9 КУпАП (пункт 15 Розділу ІІ Інструкції).
Відтак, відповідач мав закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Додатково суд вказує, що оскаржувана постанова в порушення ст. 283 КУпАП не містить даних про особу, яка винесла постанову – не зазначено повну посаду та військове звання особи, яка винесла постанову, як того вимагає Інструкція зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджена наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3; викладу фактичних обставин справи, установлених під час розгляду справи – сама лише вказівка про наявність в діях Позивача ознак порушення правил військового обліку свідчить про поверхневе вивчення начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 матеріалів справи.; не зазначено нормативний акт, що передбачає відповідальність за порушення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, тому позов, в межах заявлених вимог, підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується частиною першою статті 139 КАС України визначено, відповідно до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи зазначене, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягають судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору – 532 грн. 48 коп.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд-
ухвалив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову № R218450 від 26 листопада 2025 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) грн. 48 коп.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.    Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя            Л.М. Рибальченко