Єдиний унікальний № 371/1277/25
Номер провадження № 1-кп/371/155/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" червня 2026 р.         м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області у складі:       головуючого судді      ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання   ОСОБА_2 
прокурора      ОСОБА_3 
потерпілого      ОСОБА_4 
обвинуваченого      ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Миронівка Київської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.06.2025 за №12025116220000073, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Козин, Миронівського району, Київської області, з базовою середньою освітою, на утримані малолітніх дітей немає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює МХП «Урожай» - тракторист-машиніст, раніше не судимий, 
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, 

встановив:

07.06.2025 приблизно о 23 год 00 хв, ОСОБА_5 прибув до гаражного приміщення № НОМЕР_1 гаражного кооперативу, яке знаходиться по вул. Центральна в с. Центральне Обухівського району Київської області, де, в цей же час, вже перебував ОСОБА_4 . В ході спілкування між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ґрунті давніх неприязних відносин через ревнощі до співмешканки останнього - ОСОБА_6 , виникла словесна перепалка, під час якої у ОСОБА_5 , раптово виник протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 
07.06.2025, приблизно о 23 год 05 хв ОСОБА_5 перебуваючи в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 гаражного кооперативу, яке знаходиться по вул. Центральна в с. Центральне Обухівського району Київської області, реалізовуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, на ґрунті давніх неприязних відносин, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, наніс останньому три удари, кулаком правої руки, в обличчя. Після чого ОСОБА_4 застосував до ОСОБА_5 сльозогінний газ та сів на диван, при цьому ОСОБА_5 кулаком правої руки, наніс ОСОБА_4 ще близько 3 ударів в обличчя.
В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , через неможливість нормально дихати, в зв`язку з застосуванням сльозогінного газу, залишили вказане гаражне приміщення та ОСОБА_4 ліг на землю лівою стороною тіла, а ОСОБА_5 , продовжуючи протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень, в той час, коли ОСОБА_4 лежав на землі, наніс ще два удари правою ногою по обличчю та тулубу останньому.
Після вчинення протиправних дій та почувши, що викликають працівників поліції, ОСОБА_5 припинив бійку та залишив місце вчинення кримінального проступку.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, встановлено, що отримані  ОСОБА_4 тілесні ушкодження, а саме: синці лобної ділянки зліва, повік лівого та правого ока, перехідної кайми верхньої губи зліва, підключичної ділянки справа, правого та лівого плеча, лівого та правого передпліччя, правого стегна; садна лівої лопаткової, підлопаткової та поперекової ділянки зліва, правої надлопаткової та крижової; крововиливи в білкову оболонку лівого ока, перехідної кайми верхньої губи, які утворилися від дії тупого(их) предмета(ів) та відносяться до легких тілесних ушкоджень. 
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому проступок при обставинах викладених в обвинувальному акті, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи. Щиро кається у скоєному правопорушенні, просить суворо не карати. 
Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив обставини, які відбувались того вечора. Щодо призначення міри покарання обвинуваченому потерпілий погодився з прокурором.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, також документів, що характеризують особу обвинуваченого, При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд розцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 як належні, допустимі та достатні докази його вини, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини кримінального правопорушення.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушенні доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Мотивів для зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом в ході судового розгляду не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, згідно яких, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс /StevenWillcox/ та Скот Харфорд /ScottHurford/ проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , судом встановлено, що останній скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, не є депутатом, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, на обліку лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працевлаштований та позитивно характеризується за місцем роботи, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.
Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Заходи забезпечення в даному кримінальному провадженні, не застосовувались.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження не обирався.
Керуючись ст.ст. 349, 369-370 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Заходи забезпечення в даному кримінальному провадженні, не застосовувались.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження не обирався.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору, потерпілому і засудженому.

Суддя                           ОСОБА_1