Справа № 451/800/26
Провадження № 1-кп/451/122/26 

ВИРОК
іменем України
15 червня 2026 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області 
в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
секретаря с\з – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження № 451/800/26, внесеному 15.03.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026141280000048 про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, пенсіонера, інваліда 3 групи професійного захворювання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -
де сторонами виступають з боку:
обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 
захисту - захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 

за участю прокурора, захисника, обвинуваченого
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 – у вересні 2025 року, у невстановлений досудовий розслідуванням день та час, перебуваючи біля лісового масиву, що розташований поблизу с.Обортів, Шептицького району, Львівської області, виявив 7 неростучих рослин коноплі, які переніс до місця свого проживання, за адресою АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_3 , вказаних 7 рослин коноплі, які містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, в перерахунку на висушену речовину становить 647,92 грам, що є великим розміром, зберігав без мети збуту для власного споживання за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , до 14.03.2026, тобто, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції. 
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне зберігання наркотичних засобів у великому розмірі без мети збуту.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та зазначив, що у вересні 2025 року, перебуваючи біля лісового масиву, що розташований поблизу с.Обортів, Шептицького району, Львівської області, виявив мішок в якому знаходились 7 неростучих рослин коноплі, які переніс до місця свого проживання, за адресою АДРЕСА_2 . В подальшому, він вказані 7 рослин коноплі зберігав без мети збуту для власного споживання за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , до 14.03.2026. У вчиненому щиро кається та зазначає, що надає правдиві свідчення, обставини викладені в обвинувальному акті визнає в повному обсязі. Просить суворо не карати. Крім того, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним не оспорюються по справі. При цьому вказав, що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст. 349 КПК України йому зрозумілий.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд знаходить, що факт вчинення злочинних дій та вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні повністю і об`єктивно стверджується зібраними по справі доказами.
Фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами не оспорювались в судовому засіданні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового розгляду.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із чим судом, після роз`яснення сторонам кримінального провадження наслідків визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень, згідно ч. 2 ст. 394 КПК України, ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, які долучені до матеріалів кримінального провадження.
Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.
Оцінюючи встановлені та дослідженні судовим розглядом обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, так як своїми умисними діями він вчинив незаконне зберігання наркотичних засобів у великому розмірі без мети збуту.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У відповідності до ст. 12 КК України, злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , що кваліфікований за ч. 2 ст. 309 КК України є нетяжким злочином.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; спосіб вчинення, мету та мотив вказаного діяння; суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні; його характеристику, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він пенсіонер - інвалід 3 групи професійного захворювання, на обліку у лікаря – нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.
З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі.
Разом з цим, враховуючи фактичні обставини справи, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який є інвалідом 3 групи, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання і вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки. Крім того, судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній. 
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку. 
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Заходи забезпечення кримінального провадження слід вирішити відповідно до статті 174 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 ( один) рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Речові докази, які постановами про визнання речовими доказами від 15.03.2026, 24.03.2026 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 12026141280000048, а саме:
-канабіс, в перерахунку на висушену речовину 647,92 грам, який визнаний речовим доказом та знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 1 Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області, що в м. Радехів вул. Львівська 9 - знищити;
-2 відеозаписи, які записані на оптичний лазерний DVD-R диск із боді камер СРПП, які визнані речовим доказом та зберігаються при матеріалах кримінального провадження – зберігати при матеріалах кримінального провадження № 12026141280000048 від 15.03.2026
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/114-26/6379-НЗПРАП від 29.04.2026 наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів – 3369,52 грн.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 16.03.2026 - скасувати. 
Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. 
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій і прокурору.
Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті – 15.06.2026.

Головуючий суддя	ОСОБА_6