Справа № 354/302/26
Провадження № 1-кп/354/110/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2026 року м. Яремче
Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12025091110000108 від 17.07.2025, щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривопілля Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, депутатом не обирався, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,
за частиною 2 статті 286 КК України, - 
в с т а н о в и в:
Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.
17.07.2025 о 17:13 год ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, керував технічно справним автомобілем марки «NISSAN PATROL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався ділянкою автомобільної дороги державного значення H-09 сполученням «Мукачево-Львів», яка проходить по вул. Свободи в м. Яремче Надвірнянського району Івано-Франківської області, у напрямку селища Делятин.
У цей час нерегульованим пішохідним переходом, позначеним дорожньою розміткою 1.14.2, проїзну частину вул. Свободи, зліва направо відносно напрямку руху вказаного транспортного засобу, переходив пішохід ОСОБА_6 .
Відповідно до вимог п. 4.16 Правил дорожнього руху України пішохід, який переходить проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, має перевагу в русі, однак ОСОБА_4 , проявивши неуважність, під час вибору безпечної швидкості руху в установлених межах не врахував дорожню обстановку, не забезпечив можливості постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, унаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .
При цьому, ОСОБА_4 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України, зокрема:
п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.1., згідно якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожного руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожною обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
п. 4.16., у відповідності до вимог якого пішохід має право: а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора;
п. 12.1., відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3., згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди;
п. 18.1., де зазначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України трапилась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пішохід ОСОБА_6 , згідно висновку експерта № 512 від 05.11.2025, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з саднами, забійними ранами в ділянці голови, лінійним переломом потиличної кістки з поширенням на основу, крововиливами в комірки соскоподібного відростка та пірамідку скроневої кістки, під тверду мозкову в тім?яній ділянці справа, м?яку мозкову оболонку та речовину головного мозку в правій півкулі, забоєм головного мозку важкого ступеня тяжкості, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення; закритого перелому нижньої гілки лонної кістки зліва, закритого уламкового перелому правої ключиці зі зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров?я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.
За викладених обставин, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України – порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.
Позиції учасників судового провадження:
Позиція сторони обвинувачення викладена в обвинувальному акті, що був складений 27.02.2026 старшим слідчим слідчого відділення ВП № 1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області майором поліції ОСОБА_7 ; який 27.02.2026 погоджений і затверджений прокурором Яремчанського відділу Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_8 . 
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , зазначив, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, знайшли своє підтвердження в повному обсязі, його дії кваліфіковано вірно і обґрунтовано, а винуватість обвинуваченого повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. 
Зважаючи на те, що свою вину за інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 визнав повністю, просить суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.
В судових дебатах прокурор, враховуючи молодий вік обвинуваченого, щире каяття, вчинення ним злочину вперше, зразкову поведінку обвинуваченого після ДТП, відшкодування завданої шкоди потерпілому та добровільну сплату на ЗСУ України грошових коштів, просив визначити покарання обвинуваченому в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а саме позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами, зі звільненням від відбуття основного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, та встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, оскільки його виправлення можливе без відбуття покарання. Долю речових доказів просив вирішити в порядку ст. 100 КПК України та стягнути витрати з обвинуваченого за проведення судових експертиз.
Позиція потерпілого
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з?явився, проте 30.04.2026 подав до суду заяву, в якій повідомив, що він до ОСОБА_4 не має жодних претензій ні матеріального, ні морального характеру, і не буде мати в майбутньому. Просив суд при обранні міри покарання взяти до уваги дану заяву та суворо не карати ОСОБА_4 . Водночас від нього надійшла заява, в якій просив всі судові засідання, які будуть призначатися в даній справі, проводити без його участі, оскільки він проживає селищі Панютине Харківської області і не має можливості прибути до суду.
Правова позиція сторони захисту
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав в повному обсязі, погодився зі всіма обставинами, викладеними в обвинувальному акті, та із кваліфікацією його дій. Пояснив суду, що в той день він вчився керувати транспортним засобом, оскільки хотів здавати іспити для отримання водійських прав. Коли 17.07.2025 він рухався в центрі міста Яремче по вул. Свободи зі сторони Микуличина в напрямку м. Івано-Франківська, із-за машини вибіг на пішохідному переході чоловік, й ОСОБА_4 не встиг загальмувати та здійснив наїзд на пішохода. Було мокро, він гальмував, але було болото на колесах і автомобіль не тормозив. Одразу ж попросив перехожих викликати швидку допомогу. Потерпілий був при свідомості.
Пояснив суду, що після ДТП він допомагав потерпілому, залишався з ним та доглядав його у лікарні, давав гроші йому та його сім`ї, допомагав продуктами харчування та оплачував оренду житла сім`ї потерпілого, оскільки вони не місцеві. На даний час потерпілий проживає в Харківській області, а його сім`я виїхала за кордон. Стан здоров`я у потерпілого зараз нормальний. 
Щиро розкаюється у вчиненому, шкодує про свій вчинок, усвідомлює негативні наслідки своїх дій, запевнив суд, що більше такого не повториться, просив не позбавляти його волі. 
Його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні долучив витяг з рішення експертої команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 254/25/4748/ВП на батька обвинуваченого, як доказ того, що останній піклується на сьогоднійшій день за ОСОБА_9 , який є інвалідом 3 групи та квитанцію від 27.05.2026 про оплату 20 000,00 грн обвинуваченим на рахунок військової частини. В судових дебатах просив врахувати молодий вік обвинуваченого, відшкодування ним шкоди потерпілому в повному обсязі та добровільну сплату на рахунок ЗСУ 20 000,00 грн. й застосувати при обранні покарання ст. 75 КК України.
Обсяг та порядок дослідження судом доказів
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, за згодою усіх учасників судового провадження, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого й дослідженням документів, які характеризують його особу та документів, які підтверджують процесуальні витрати.
При цьому, за основу суд бере до уваги покази обвинуваченого, вважає їх належними, допустимими та достовірними, послідовними, котрі у взаємозв?язку доводять фактичні обставини вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху.
Суд роз?яснив сторонам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, що повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Висновки суду
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого, допитавши останнього, дослідивши письмові докази, долучені прокурором відповідно до встановленого порядку, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України.
Обставини, що пом?якшують чи обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання. 
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно положень ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.
Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.01.2024 у справі №283/2169/19, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. 
З огляду на викладене, обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є щире каяття та усунення заподіяної шкоди. 
Згідно з вимогами ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Європейський Суд з прав людини у рішенні від 03.10.2002 в справі «Бемер проти Німеччини» зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв?язку з відстрочкою.
Суд, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховує наступне:
-обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття та усунення заподіяної шкоди);
-особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, кримінальне правопорушення вчинено ним вперше, під час вчинення ДТП був тверезий, не одружений, має місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, та його ставлення до вчиненого, а також його поведінку після вчинення злочину, який усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, добровільно відшкодувавав заподіяну шкоду, сплатив кошти на ЗСУ;
- суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та наслідки, що настали в результаті даного кримінального правопорушення: заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 ;
-позицію потерпілого, якому повністю добровільно відшкодовано заподіяну шкоду та який в заяві від 30.04.2026 зазначив, що він до ОСОБА_4 не має жодних претензій ні матеріального, ні морального характеру, і не буде мати в майбутньому. Просив суд суворо не карати ОСОБА_4 . 
Суд звертає увагу, що думка потерпілого при призначенні покарання враховується в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, і вона не є вирішальною та обов`язковою для суду при визначенні остаточного покарання (постанова ВС від 28.01.2025 у справі №158/1422/23).
При призначенні покарання ОСОБА_4 в межах санкції кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинене, враховуючи ступінь тяжкості та фактичні обставини вчиненого ним правопорушення, скоєного у сфері безпеки дорожнього руху, необережну форму вини обвинуваченого та мотиви вчиненого; обставини, що пом?якшують, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також враховуючи думку прокурора, який вважав, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та просив застосувати до нього положення ст. 75 КК України, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі, але без реального відбування призначеного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, але в умовах контролю за його поведінкою.
Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з послідуючими змінами, у кожному випадку призначення
покарання за ч.1 та 2 ст.286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, слід зазначити, що санкція ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування. 
Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги позицію прокурора, який просив не позбавляти ОСОБА_4 права керування транспортними засобами, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
У справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. 
Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Ухвалою слідчої судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25.02.2026 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід на строк до 25.04.2026 у вигляді домашнього арешту та заборонено йому залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22:00 год до 06:00 год та покладено на нього ряд обов?язків. Даний запобіжний захід не продовжувався, клопотань про застосування інших запобіжних заходів не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.
Цивільний позов у справі не заявлено.
За змістом частини 2 статті 124 КПК Україниу разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до статті 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов?язані із залученням експертів, тому із ОСОБА_4 в дохід держави необхідно стягнути витрати для проведення експертиз, а саме:
- судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану ТЗ» № CE-19/109-25/11061-ІТ від 08.08.2025, витрати на проведення якої становлять 4 457,00 грн;
- судової фототехнічної експертизи № CE-19/109-25/16116-ФП від 22.12.2025, витрати на проведення якої становлять 3 565,60 грн;
- судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму ДТП» № CE-19/109/-26/222-IT від 13.01.2026, витрати на проведення якої становлять 4 457,00 грн.
Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Також у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, слід вирішити питання про скасування арешту майна, який накладений згідно з ухвалою слідчої судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.07.2025 на автомобіль марки «NISSAN PATROL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зеленого кольору, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є громадянка ОСОБА_10 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65, 70, 75, ч. 2 ст. 286 КК України, ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, 369, 371- 374, 382, 392, 395 КПК України, 
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_4 наступні обов?язки: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з  ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 12 479,00 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят дев?ять) гривень.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
-автомобіль марки «NISSAN PATROL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зеленого кольору, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , повернути власнику ОСОБА_10 , скасувавши арешт, який накладено ухвалою слідчої судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.07.2025;
- оптичний CD-Rдиск для лазерних систем зчитування з надписом «Verbatim700MB» із наявним на ньому відеофайлом під назвою «2-Фасад 17-12-00 17-07-2025», залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження № 12025091110000108.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча суддя:	  	ОСОБА_12