Справа № 404/10205/25 
Номер провадження 2/404/3708/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року  м. Кропивницький

Фортечний районний суд м. Кропивницького в складі: 
головуючої судді - Варакіної Н.Б.
участю секретаря – Кірової А.
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до «Товариство з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка» (Полтавська обл., Полтавський р-н, смт. Опішня, вул. Свято-Михайлівська, 3Б, 38164 ЄДРПОУ 41130363), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про поновлення на роботі, 
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача.
В обгрунтування вимог посилається на те, що позивач працювала у «Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка», яке здійснює господарську діяльність у магазині «Аврора» в місті Кропивницькому (підрозділ 3087 А, вул. Руслана Слободянюка, 126). 19 серпня 2025 року наказом № ЛФ000006947 позивача звільнено за угодою сторін. При цьому, як зі сторони адміністратора магазину ОСОБА_2 , так і з боку адміністрації відповідача, здійснювався психологічний та емоційний тиск, що фактично примусило позивача до написання заяви про звільнення. Адміністратор вищезазначеного магазину, систематично порушувала право на повноцінну обідню перерву, часто позбавляючи можливості прийняти їжу, що створювало неналежні умови праці. Неодноразово наполягала на її звільненні, прямо говорячи, що вона «не тримає» мене на роботі та акцентувала в голос написати заяву на звільнення, здійснювала постійний емоційно-психологічний тиск, який проявлявся у підвищенні голосу при покупцях, агресивних висловлюваннях, постійних доріканнях, що «повільно працюю» чи «не так мию підлогу (недостатньо вологою ганчіркою)», чим принижувала честь та гідність. Позивач неодноразово була позбавлена належних умов праці, зокрема повноцінних обідніх перерв, що негативно вплинуло на можливість виконувати трудові обов`язки. Такі дії мали системний характер і фактично створили атмосферу, в якій продовження трудових відносин стало неможливим. У підсумку позивач була змушена написати заяву про звільнення, що свідчить про примусовий характер такого звільнення за угодою сторін. 24.07.2025 року направила скаргу до «Товариства з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка» стосовно порушення прав працівника по електронній пошті. 13.08.2025 позивач звернувся зі скаргою до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці м. Кропивницького, щодо порушення санітарних норм роботодавцем. 18.08.2025 року позивач отримала від Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці відповідь. 28.08.2025 року позивачем на вимогу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надано уточнення до звернення. 12.09.2025 року позивачу на електронну пошту надійшла відповідь з Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці м. Полтава (за місцезнаходженням відповідача, (юридична особа), так як Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці м. Кропивницького направило скаргу позивача за належністю. Не погодившись з результатами розгляду скарги щодо вищезазначених обставин, позивач звернувся 18.09.2025 року з заявою до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці м. Полтава, на час подання позову до суду, відповіді поки що заявник не отримував. 
11 вересня 2025 року ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького справа № 404/9454/25 позовну заяву позивача було залишено без руху у зв`язку з недоліками, передбаченими ст. 175 ЦПК України. 23 вересня 2025 року ухвалою суду позовну заяву повернуто як неподану. У зв`язку з цим позивач повторно звертається до суду з новою позовною заявою з усунутими недоліками та уточненим орієнтовним розрахунком середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю та захист від незаконного звільнення. Згідно зі ст. 36, 38, 40, 43, 232 КЗпП України, звільнення можливе лише на законних підставах і з дотриманням гарантій працівника. Примушування до звільнення через систематичний психологічний тиск суперечить принципу добровільності трудових відносин та є порушенням ст. 5-1 КЗпП України (гарантії прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору). Дії адміністратора створювали нестерпні умови праці, що мали ознаки психологічного тиску та примусу. Такі обставини виключають добровільність припинення трудового договору та свідчать про незаконність наказу про звільнення. Таким чином, моє звільнення відбулося не за вільним волевиявленням, а під тиском адміністрації, у зв`язку з чим наказ від 19.08.2025, є незаконним і підлягає скасуванню. Просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ «Товариства з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка» № ЛФ000006947 від 19 серпня 2025 року про звільнення; поновити на посаді продавця-консультанта у «Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка» магазину «Аврора» (підрозділ № 3087 А, міста Кропивницького, вул. Руслана Слободянюка, 126); стягнути з «Товариства з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1 071,45 грн за кожен робочий день, починаючи з 20 серпня 2025 року, що орієнтовно становить 20 357,55 грн за один місяць (з подальшим перерахунком судом до дня фактичного поновлення на роботі). 
Відповідач подав відзив, в якому вимоги не визнав, в обгрунтування зазначив, що позивач перебував у трудових відносинах із ТОВ «Вигідна покупка» на підставі наказу про прийняття на роботу № ЛФ000006073 від 20.06.2025. 18 серпня 2025 року позивач власноруч написав і підписав заяву про звільнення за угодою сторін, у якій чітко вказав підставу припинення трудового договору – пункт 1 статті 36 КЗпП України, а також дату припинення трудових відносин – 19 серпня 2025 року. На підставі цієї заяви 19 серпня 2025 року відповідачем видано наказ № ЛФ000006947 про звільнення позивача за угодою сторін. У день звільнення позивачу направлено копію наказу про звільнення, який він отримав 21.08.2025, що підтверджується відомостями у трекінгу поштового відправлення, з ним проведено повний розрахунок, що підтверджується розрахунковими листами. Виплата здійснена відповідно до статті 47 КЗпП України. Будь-яких письмових чи усних заяв від позивача щодо відкликання поданої заяви або незгоди зі звільненням до відповідача не надходило. Після припинення трудових відносин позивач не звертався до компанії з вимогою поновлення на роботі. Таким чином, факт добровільного волевиявлення позивача на припинення трудових відносин підтверджується власноруч написаною заявою від 18.08.2025, наказом про звільнення та повним розрахунком при звільненні. У позовній заяві позивач посилається на звернення до ТОВ «Вигідна покупка» та до територіального органу Держпраці про нібито наявність психологічного тиску та неналежні умови праці. Разом з тим, зазначене звернення, на яке посилається позивач, було анонімним, про що свідчить формат поданого звернення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян», «Письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.». Незважаючи на це, з метою перевірки достовірності викладеної інформації, Товариство дослідило даний випадок із залученням територіального менеджера. У коментарі територіального менеджера зазначено: “ ОСОБА_2 – адміністратора магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , знаю особисто давно. Характеристика виключно позитивна. Жодних порушень трудової дисципліни чи скарг раніше не надходило. Працівники, які висловили невдоволення, фактично скаржилися на її вимогливість у дотриманні правил роботи та дисципліни. Звернення носило суб`єктивний характер, не пов`язане з порушенням прав працівників.” Перевіркою також встановлено, що на момент залишення звернення адміністратор магазину перебувала на вихідному дні. Отже, фактів порушення трудових прав позивача або будь-якого психологічного тиску не встановлено, а зміст анонімного звернення не підтверджено жодними доказами. Доводи позивача про примус до звільнення або психологічний тиск є непідтвердженими та безпідставними. Просили в задоволенні позову відмовити. 
Позивач надіслала відповідь на відзив.
Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив. 
Позивач надіслав пояснення. 
Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 10.10.2025 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Судом встановлено, що відповідно до наказу № ЛФ000006073 від 20.06.2025 позивач прийняття на роботу з 21.06.2025 продавцем-консультантом ТОВ «Вигідна покупка».
18 серпня 2025 року позивач написала заяву про звільнення за угодою сторін, у якій підставою припинення трудового договору з 19 серпня 2025 року зазначила пункт 1 статті 36 КЗпП України. 
19 серпня 2025 року відповідачем видано наказ № ЛФ000006947 про звільнення позивача за угодою сторін. 
У день звільнення позивачу направлено копію наказу про звільнення, який вона отримав 21.08.2025, що підтверджується відомостями у трекінгу поштового відправлення.
З розрахункових листів вбачається, що відповідачем з позивачем проведений повний розрахунок, відповідно до статті 47 КЗпП України.
Позивач зазначає, що зазнала психологічного тиску з боку адміністратора магазину, яка не надавала повноцінної обідньої перерв, підвищувала голос, докоряла щодо швидкості виконання роботи та змусила її звільнитися. 
Позивач 24.07.2025 звернулась анонімно до работодавця зі скаргою.
З відповіді північно-східного регіонального управління державної служби з питань праці вбачається, що на розглянуті звернення позивача від 01.09.2025 та 13.08.2025 надало відповідь, що підстав для здійснення заходу державного нагляду (контролю) за зверненнями по питанню вчинення мобінгу, а також щодо ненадання перерви для відпочинку і харчування відсутні. 
Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен надати докази разом із позовною заявою. Докази повинні бути належними, допустими та достовірними, що регламентує ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України, тобто докази повинні містити інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Позивач не надала суду належних та допустимих доказів того, що адміністратором магазину, в якому вона працювала чинився на неї психологічний тиск та вона була піддану мобінгу. 
Звільнення відбулось у відповідності до вимог передбачених КЗпП України, доказів, на підтвердження своїх вимог позивачем не надано, тому суд відмовляє у задоволенні позову. 
На підставі ст. 36 КЗпП України, керуючись ст. 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до «Товариство з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка» (Полтавська обл., Полтавський р-н, смт. Опішня, вул. Свято-Михайлівська, 3Б, 38164 ЄДРПОУ 41130363), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про поновлення на роботі – відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.
Рішення суду складено 13.02.2026.

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Б. Варакіна