Справа № 946/3354/26  Провадження № 3/946/919/26 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бурнусус О.О., ознайомившись з адміністративними матеріалами, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , директор ПП «Феміда», мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, –

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 376315 від 04.05.2026 року, відповідно до якого, 04.05.2026 року о 16 год. 00 хв. на відстані близько 1000 метрів від прикордонного знаку № 1376 та близько 400 метрів від лінії державного кордону України, ділянка відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), прикордонним нарядом «Група реагування» спільно з ПОРВ у результаті спрацювання камери відеоспостереження було виявлено ОСОБА_1 , який у складі групи осіб на напрямку Ізмаїл (Україна) – Пардіна (Румунія) здійснив спробу незаконно перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктом пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 204-1 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Севастьянов С.В. не з`явились, захисник про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, доставленого до електронного кабінету захисника 29.05.2026 року. Станом на 10.06.2026 року до суду не надходили заяви/клопотання від ОСОБА_1 або його захисника Севастьянова С.В. про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 204-1 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.
Крім того, як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» Європейський суд дійшов висновку, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки.
Отже, ОСОБА_1 знав про складений відносно нього протокол та що протокол розглядається судом, і не вжив достатніх заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та без причин не з`явився в судове засідання.
Разом з тим, за час перебування справи в провадженні судді, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості скористатися юридичною допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, та зазначеним правом він скористався, однак до суду пояснення та заперечення щодо правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 відповідно до обставин, викладених у протоколі не надходили.
Таким чином, судом вчинено необхідні дії щодо виклику притягуваного та його захисника, проте від них не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП, а також з метою недопущення порушення строків розгляду справи, визначених ст. 38 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та його захисник Севастьянова С.В.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Частина 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Як встановлено в судовому засіданні, 04.05.2026 року о 16 год. 00 хв. на відстані близько 1000 метрів від прикордонного знаку № 1376 та близько 400 метрів від лінії державного кордону України, ділянка відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), прикордонним нарядом «Група реагування» спільно з ПОРВ у результаті спрацювання камери відеоспостереження було виявлено ОСОБА_1 , який у складі групи осіб на напрямку Ізмаїл (Україна) – Пардіна (Румунія) здійснив спробу незаконно перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктом пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 204-1 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом серії ПдРУ № 376315 від 04.05.2026 року; фотознімками, схемою виявлення правопорушення та іншими матеріалами справи в їх сукупності.
Крім того, при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення враховуються обставини, згідно ст.ст. 33-35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особа порушника і вважається за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Крім того вважається за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (із змінами), а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 665 грн. 60 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 204-1, 251, 283 КУпАП, – 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), судовий збір у розмірі 665 грн. 60 грн., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: 	О.О.Бурнусус