Номер провадження: 22-ц/813/3538/26 
Справа № 496/6049/25
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Комлевої О.С.,
суддів: Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кравченко Олексій Миколайович на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 12 грудня 2025 року про зупинення провадження, постановлену під головуванням судді Горяєва І.М., повний текст ухвали складений 02 січня 2026 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маяківської сільської ради Біляївського (Одеського) району Одеської області про визнання укладеним договору земельного сервітуту, -
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маяківської сільської ради Біляївського (Одеського) району Одеської області про визнання укладеним договору земельного сервітуту, в якому просив визнати укладеним договір про встановлення оплатного земельного сервітуту з правом розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм) на земельну ділянку площею 0,0112 га з обліковим номером частини земельної ділянки на яку поширюється право сервітуту 5120887400:01:005:0001:0711:00000009 для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, місце розташування якої: Одеська область, Одеський район, територіальна громада Маяківська, автодорога Одеса-Рені, 47 км., між Маяківською сільською радою Одеського району Одеської області та ОСОБА_1 , в редакції, викладеної у позовній заяві.
Представник Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження, в якому просив зупинити провадження до завершення розгляду справи №916/926/21 та справи №495/4980/21 та набрання законної сили рішенням суду.
В обґрунтування клопотання, представник зазначав, що рішенням господарського суду Одеської області від 02.06.2025 року у справі 916/926/21 позовна заява заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області та Білгород-Дністровської районної державної адміністрації до Біляївської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок про розірвання договору оренди, скасування рішення державного реєстратора, припинення права оренди земельної ділянки задоволена повністю.
Розірваний договір оренди, укладений 20.09.2004 року між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та Біляївською районною організацією Українського товариства мисливців та рибалок, щодо земельної ділянки водного фонду загальною площею 2,1518 га, яка знаходиться на території Білгород-Дністровського району - 47 км траси Одеса-Ізмаїл Одеської області, для розміщення Єгерського пункту «Хатки», який зареєстрований у Одеській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.09.2004 року № 259, а також зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з рішенням державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко В.А. від 20.08.2014 року №15262973 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204657851208, номер запису про інше речове право 6735414).
Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко В.А. від 20.08.2014 року №15262973 щодо державної реєстрації за Біляївською районною організацією Українського товариства мисливців та рибалок права оренди на земельну ділянку площею 2,1580 га, яка знаходиться на території 47 км траси Одеса-Ізмаїл, Білгород-Дністровського району, Одеської області, кадастровий номер 5120887400:01:005:0001, для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей. 
Припинено право оренди Біляївської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок на земельну ділянку площею 2,1580 га, яка знаходиться на території 47 км траси Одеса-Ізмаїл, Білгород-Дністровського району, Одеської області, кадастровий номер 5120887400:01:005:0001, для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей. 
Також, зокрема рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду у справі 495/4980/21 (рішення набрало законної сили 21.09.2023 року) позов Білгород Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, Білгород Дністровської районної державної адміністрації про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та знесення самочинного будівництва задоволений частково. Скасовано рішення державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. від 25.05.2017 року № 35362279.
05 лютого 2024 року ухвалою Верховного Суду у справі №495/4980/21 рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області та постанова Одеського апеляційного суду від 21.09.2023 року в частині вирішення позовних вимог прокурора про знесення самочинного будівництва скасовані, справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, розгляд якої триває.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12 грудня 2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Маяківської сільської ради Біляївського (Одеського) району Одеської області про визнання укладеним договору земельного сервітуту зупинено до розгляду справи №916/926/21 та справи № 495/4980/21.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кравченко О.М. звернувся суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається судом, у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України не вказав у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду інших справ №916/926/21 і №495/4980/21, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.
Також апелянт зазначив, що суд взагалі не аналізував та не встановлював у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній справі.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Зупиняючи провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що результати розгляду справи № 916/926/21 та справи № 495/4980/21 безпосередньо впливають на розгляд позовних вимог у цієї справі, оскільки, вказаними справами переглядається позов про розірвання договору оренди, укладений 20.09.2004 року між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та Біляївською районною організацією Українського товариства мисливців та рибалок, щодо земельної ділянки водного фонду загальною площею 2,1518 га, яка знаходиться на території Білгород-Дністровського району - 47 км траси Одеса-Ізмаїл Одеської області, для розміщення Єгерського пункту «Хатки», який зареєстрований у Одеській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.09.2004 року № 259, а також зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з рішенням державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко В.А. від 20.08.2014 року №15262973 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204657851208, номер запису про інше речове право 6735414).
Також суд виходив з того, що було скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко В.А. від 20.08.2014 року №15262973 щодо державної реєстрації за Біляївською районною організацією Українського товариства мисливців та рибалок права оренди на земельну ділянку площею 2,1580 га, яка знаходиться на території 47 км траси Одеса-Ізмаїл, Білгород-Дністровського району, Одеської області, кадастровий номер 5120887400:01:005:0001, для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей.
Оскільки, результати розгляду справи №916/926/21 та справи №496/4980/21 матимуть суттєве значення для вирішення вказаної справи, так як предметом позову є спір стосовно спірної земельної ділянки місце розташування якої: Одеська область, Одеський район, територіальна громада Маяківська, автодорога Одеса-Рені, 47 км, суд зупинив провадження по справі до розгляду справи за № №916/926/21 та справи №496/4980/21.
З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.
У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Частиною 1 ст. 251 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для виникнення обов`язку суду зупинити провадження у справі.
Так, п. 6 ч. 1 даної норми процесуального права визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 761/33089/20 (провадження № 61-18470св21), вбачається, що тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише наявність іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
Тобто, між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).
При цьому, неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.
Разом із тим, необхідно враховувати, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження, оскільки не взяв до уваги недоведеність необхідності зупинення провадження до розгляду справи №916/926/21 та справи №495/4980/21.
Зупинивши провадження по вказаній справі до розгляду справи №495/4980/21, суд першої інстанції в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, не навів обґрунтованих мотивів та не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що відсутність остаточного рішення у справі №495/4980/21 виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що предметом розгляду справи №495/4980/21 є скасування державної реєстрації на нерухоме майно та знесення споруди загальною площею 64 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на частині земельної ділянки з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001, яка знаходиться в суборенді.
У вказаній справі предметом розгляду є визнання укладеним договору про встановлення оплатного земельного сервітуту з правом розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм) на земельну ділянку площею 0,0112 га з обліковим номером частини земельної ділянки на яку поширюється право сервітуту 5120887400:01:005:0001:0711:00000009 для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, місце розташування якої: Одеська область, Одеський район, територіальна громада Маяківська, автодорога Одеса-Рені, 47 км., між Маяківською сільською радою Одеського району Одеської області та ОСОБА_1 , в редакції, викладеної у позовній заяві.
Таким чином, судом першої інстанції не обґрунтовано, яким чином вирішення спору про скасування державної реєстрації на нерухоме майно та знесення споруди у справі №495/4980/21 впливає на вирішення даного спору у справі №496/6049/25 щодо встановлення земельного сервітуту, земельні ділянки яких за своїм розташуванням знаходяться на відстані 200 м.
Крім того, посилання суду першої інстанції на те, що обставини встановлені у справі № 916/926/21 в якій оскаржується договір оренди, мають суттєве значення для вирішення у даній справі та правильного вирішення даного спору не можуть бути перешкодою для розгляду даної цивільної справи, оскільки результати розгляду справи №916/926/21 не впливають на право ОСОБА_1 на отримання земельної ділянки на праві земельного сервітуту.
Окрім того, суд першої інстанції також не вказав про тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в справі №916/926/21, будуть мати преюдиціальне значення для справи, що переглядається.
Таким чином, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі № 910/5425/18 та від 20.06.2019 року у справі № 910/12694/18.
Відповідно до приписів п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кравченко О.М. підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки, судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до цього ж суду, то розподіл сум судових витрат, пов`язаних з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кравченко Олексій Миколайович – задовольнити.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 12 грудня 2025 року – скасувати, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складений 30 квітня 2026 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Р.Д. Громік

______________________________________ М.М. Драгомерецький