Справа № 464/1127/26
пр.№ 2/464/1552/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
07.05.2026            м. Львів
Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді – Сабари Л.В.,
секретаря судового засідання – Рейман В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
встановив:

позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (далі – ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП») звернулось до суду з позовом, поданим представником Каплею А.С., до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути страхове відшкодування у розмірі 46 587,50 грн.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.12.2022 між ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ТОВ НВЦ «Євроінвестсервіс» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) №06/107-74-012856/22, згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язався компенсувати будь-яке пошкодження застрахованого транспортного засобу марки «AUDI Q3», р.н. НОМЕР_1 . 30.03.2023 о 09.07 год. на вул. Стрийська, 1 у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «RENAULT LAGUNA», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та застрахованого транспортного засобу, якому було завдано механічних пошкоджень, а його власнику – матеріальних збитків. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 26.04.2023 відповідача визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» здійснило виплату суми страхового відшкодування у розмірі 111 067,58 грн. Оскільки на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, була застрахована у ПАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА», позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із чим ПАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» здійснило виплату на користь позивача суми страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля у розмірі 64 480,08 грн. Таким чином, позивач, покликаючись на ст. 1194 ЦК України, просить різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодування, що становить 46 587,50 грн., стягнути з відповідача на його користь.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача Капля А.С. в судове засідання не з`явилась, у прохальній частині позовної заяви просила здійснювати розгляд справи без її участі.
Відповідач ОСОБА_1  в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровував.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За умовами ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, таким чином з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 1188 ЦК України).
Згідно з положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Статтею 1192 ЦК України встановлено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Отже, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник – особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки – особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Так, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, підтриманої Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №686/17155/15-ц, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.
Також, у Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №61-9547св18 зазначено, що системний аналіз ст. ст. 1992, 1994 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому включає як реальну вартість пошкодженого майна, так і витрати потерпілого на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (відновлювальний ремонт транспортного засобу).
При дослідженні доказів, судом встановлено наступне.
27.12.2022 між ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ТОВ НВЦ «Євроінвестсервіс» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту/надійне КАСКО №06/107-74-012856/22, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать Закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом, а саме марки «AUDI Q3», р.н. НОМЕР_1 , згідно з яким ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» взяв на себе зобов`язався компенсувати будь-яке пошкодження застрахованого транспортного засобу.
30.03.2023 о 09.07 год. на вул. Стрийська, 1 у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «RENAULT LAGUNA», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу марки «AUDI Q3», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Наведені обставини підтверджуються постановою Галицького районного суду м. Львова від 26.04.2023 у справі №461/2507/23, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вказана постанова відповідно до ст. 82 ЦПК України має преюдиціальне значення з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, відтак вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди є доведеною.
30.03.2023 власник застрахованого транспортного засобу марки «AUDI Q3», р.н. НОМЕР_1 , звернувся до ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» із заявою про настання страхової події, а також із заявою про виплату страхового відшкодування від 05.04.2023.
Вказаний випадок ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» визнано страховим (страховий акт №230000733017 від 07.04.2023) та прийнято рішення про здійснення виплати потерпілому суми страхового відшкодування у розмірі 111 067,58 грн., яку позивачем виплачено 10.04.2023, що підтверджується відповідно платіжною інструкцією.
Зважаючи на викладене та з урахуванням норм чинного законодавства України, що регулюють вказані правовідносини, до ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» перейшло право вимоги на отримання від винної особи, тобто відповідача, компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику застрахованого транспортного засобу марки «AUDI Q3», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що мала місце 30.03.2023 о 09.07 год. на вул. Стрийська, 1 у м. Львові.
На момент скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», у зв`язку із чим ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило виплату на користь ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» суми страхового відшкодування у розмірі 64 480,08 грн., розраховану з урахуванням зносу автомобіля.
Водночас, різниця між фактичним розміром шкоди (111 067,58 грн.), сплаченим ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», та страховим відшкодуванням (64 480,08 грн.), виплаченого страховиком винуватця ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», що становить 46 587,50 грн., з урахуванням вищевикладених норм законодавства, підлягає стягненню з відповідача.
За наведених обставин, суд приходить до переконання про підставність та обґрунтованість позовних вимог, відтак з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» необхідно стягнути страхове відшкодування у розмірі 46 587,50 грн., відтак позов слід задовольнити.
Окрім цього, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3 328 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273-279, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,
ухвалив:

позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» страхове відшкодування у розмірі 46 587 (сорок шість тисяч п`ятсот вісімдесят сім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» судовий збір у розмірі 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 травня 2026 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Учасники справи:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», місцезнаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 44, код ЄДРПОУ 24175269;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуюча   Сабара Л.В.