Справа № 445/398/26 
провадження № 2/445/1003/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року 
Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Бакаїм М.В.
секретаря судового засідання Назар С.М.
з участю представника позивача Гнатів О.Я., представника відповідача Макаровського О.С., відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Золочівського міського виробничого житлово-комунального підприємства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а саме за утримання будинку за період з вересня 2022 року по січень 2026 року включно в розмірі 7 093,51 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Золочівське міське виробниче житлово-комунальне підприємство (МВЖКП) надає послуги з управління багатоквартирним житловим будинком в м. Золочів Львівської області згідно Рішення Виконавчого комітету Золочівської міської ради від 17.05.2017 № 457 «Про визначення управителя багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішення про форму управління у місті Золочеві Львівської області». Будинок за адресою АДРЕСА_1 входить до управління Золочівського МВЖКП згідно переліку № 1. Дане рішення вступило в дію з 01.07.2017 р. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальш послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. ОСОБА_2 (відповідач) є власником квартири АДРЕСА_2 та отримує послуги з утримання будинку, які надаються Золочівським МВЖКП. Відповідач всупереч вимогам чинного законодавства не виконує належним чином своїх зобов?яань щодо оплати послуг з утримання будинку, у зв?язку з чим утворилась заборгованість за період з вересня 2022 року по січень 2026 року у розмірі 7093,51 (сім тисяч дев?яносто три гривень 51 копійка) по особовому рахунку відповідача. Таким чином, між Позивачем та Відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов?язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а Відповідач ними користується. Неодноразові нагадування про наявність заборгованості і вимоги її оплати відповідач послуги не оплатив, чим порушив вимоги чинного законодавства і свої зобов?язання перед надавачем послуг. Згідно із відомістю про нарахування та оплату за утримання будинку,особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 відкритий на ОСОБА_1 . За вказаним особовим рахунком значиться заборгованість у розмірі 7093.51 за період з вересня 2022 року по січень 2026 року. Отже, вказана сума заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинку підлягає стягненню з відповідача.
Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 20.02.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.
23.03.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 , у якому зазначено, Позивач просить стягнути з відповідача суму у розмірі 7 093,51 гривень - як заборгованість щодо оплати послуг з утримання будинку, однак відповідач вважає, що вимоги позивача являються необгрунтованими та недоведеними та з урахуванням п.5 ч.3 ст. 178 ЦПК України відповідач зазначає наступне. Згідно із нормами закону споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951ц15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц, постановах Касаційного господарського суду від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17, від 10.10.2018 N? 205/1460/15-ц, від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17. При цьому, договору про надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем укладено не було. Отже, оскільки факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг у спірний період. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 21.04.2019 р. у справі № 910/7968/19 та постанові Верховного суду від 29.11.2019р. по справі № 910/12034/18. Підсумовуючи вищевикладене, зазначає, що позовні вимоги є необгрунтованими, оскільки грунтуються на недоведеності факту надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачу у спірний період та на заявлену суму. У задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. 
Відповідач в судовому засіданні не визнала позовні вимоги, просила відмовити в задоволенні позову.
Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, просив відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності,заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з 03.10.2023, що підтверджується інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2026 року.
Золочівське міське виробниче житлово-комунальне підприємство (МВЖКП) надає послуги з управління багатоквартирним житловим будинком в м. Золочів Львівської області згідно Рішення Виконавчого комітету Золочівської міської ради від 17.05.2017 № 457 «Про визначення управителя багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішення про форму управління у місті Золочеві Львівської області».
Згідно з розрахунком заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість за період з вересня 2022 року по січень 2026 року у розмірі 7093,51 (сім тисяч дев?яносто три гривень 51 копійка) 
В судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що проживає у будинку АДРЕСА_3 , та є сусідом позивачки. Золочівське міське виробниче житлово-комунальне підприємство обслуговує їх будинок, вважає, що послуги надає неякісні, але мешканці даного будинку користуються цими послугами та оплачують їх.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою закону визначено також способи захисту цивільних прав та інтересів та визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон України «Про житлово-комунальні послуги».
Зокрема, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України.
Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
В силу п. 5 ч.2 ст.7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, така оплата здійснюється щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
ОСОБА_2 (відповідач) є власником квартири АДРЕСА_2 та отримує послуги з утримання будинку, які надаються Золочівським МВЖКП. Відповідач всупереч вимогам чинного законодавства не виконує належним чином своїх зобов?яань щодо оплати послуг з утримання будинку, у зв?язку з чим утворилась заборгованість. Однак, ввжаю, що дану заборгованість слід стягувати з жовтня 2023 по січень 2026 року, а не за період з вересня 2022 року по січень 2026 року, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з 03.10.2023, що підтверджується інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2026 року.та заборгованість становитиме з жовтня 2023 року по січень 2026 року у розмірі 4693,77 грн.по особовому рахунку відповідача. 
Оскільки позовні вимоги належить задовольнити частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого Золочівським МВЖКП судового збору в розмірі 3 328,00 грн.
Керуючись ст.ст.5,12,19,81,141,258-259,263-265ЦПКУкраїни, ст.ст. 267, 322, 382, 509, 526, 610, 611, 625,634 ЦК України, ст.ст.67, 68 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд
УХВАЛИВ:
Позов Золочівського міського виробничого житлово-комунального підприємства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги про - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Золочівського міського виробничого житлово-комунального підприємства, ЄДРПОУ 0334873 заборгованість за надані послуги з утримання будинку за період з жовтня 2023 року по січень 2026 року у розмірі 4693,77 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Золочівського міського виробничого житлово-комунального підприємства 3 028,00 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повний текст рішення суду складено 12.05.2026 року.
Суддя М.В. Бакаїм