Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
Справа № 695/2834/25 
номер провадження 2/695/490/26

28 квітня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді – Середи Л.В.,
за участю 
секретаря судового засідання – Оніщенко Н.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –
ВСТАНОВИВ:
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.12.2029 у сумі 49 120.76 гривень.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що  ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 06.12.2029 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в тій редакції, що діяла на дату підписання. На підставі вищевказаної заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт у сумі 50 000.00 грн, тип кредитної картки карта «Універсальна», строк кредитування – 20 років, процентна ставка 43.2% річних. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент – кредитну картку № НОМЕР_1 із строком дії – 11/23, тим – «Універсальна».
Надалі відповідачем для подальшого користування рахунком були отримані картки з наступними номерами: № НОМЕР_2 , строк дії – 03/24, тип – «Універсальна»; № НОМЕР_3 , строк дії – 07/25, тип – «Універсальна»; № НОМЕР_4 , строк дії – 12/25, тип – «Універсальна»; № НОМЕР_5 , строк дії – 03/23, тип – «Універсальна»; № НОМЕР_6 , строк дії 03/2023, тип – «Універсальна»; № НОМЕР_7 , строк дії – 07/27, тип – «Універсальна GOLD»; № НОМЕР_8 , строк дії – 12/27, тип – «Універсальна GOLD».
Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а саме – надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбаченими договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач користувався кредитним лімітом, зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. 
Усупереч умовам договору та ст. 509, 526, 629, 1054 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 27.05.2025 року має заборгованість у сумі 49 120.76 грн, яка складається з наступного: 39 009.13 грн – заборгованість за кредитом; 10 111.63 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
За таких обставин представник банку звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою від 21.07.2025 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не прибув; у матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, у разі повторної неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом за місцем реєстрації про суть позову, час та місце розгляду справи, не звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи на іншу дату, відзив на позов не подав.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України – суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, та не повідомив про причини своєї неявки, із будь-якими клопотаннями до суду не звертався та відзиву на позовну заяву не направляв, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення суду за наявними в матеріалах справи доказами.
Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмову заяву позивача розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи – заочно.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
З матеріалів справи судом встановлено, що 06.12.2029 року відповідач звернулась до АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від06.12.2029 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Договір укладено шляхом підписання позичальником Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ ПриватБанку б/н, згідно з якою відповідач погодився наступні умови: 1) тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 50 000.00 грн (п. 1.2 договору); 2) тип кредитної картки – карта «Універсальна», 3) строк кредитування – 20 років (п. 1.2 Договору), 4) процентна ставка 43.2% річних (п. 1.3. Договору); 5) кількість та розмір платежів, періодичність внесення вказана у п.1.4 Договору; 6) розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно, або з 31 дня - 10% від заборгованості, - у разі прострочки, починаючи з 181 дня – 100% від заборгованості (п. 1.4 Договору); 7) процентна ставка, яка застосовується при не виконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних – 86.4% в (п. 1.5 Договору), що підтверджується її підписом у заяві.
На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредитну картку № НОМЕР_1 із строком дії – 11/23, тим – «Універсальна».
Надалі відповідачем для подальшого користування рахунком були отримані картки з наступними номерами: № НОМЕР_2 , строк дії – 03/24, тип – «Універсальна»; № НОМЕР_3 , строк дії – 07/25, тип – «Універсальна»; № НОМЕР_4 , строк дії – 12/25, тип – «Універсальна»; № НОМЕР_5 , строк дії – 03/23, тип – «Універсальна»; № НОМЕР_6 , строк дії 03/2023, тип – «Універсальна»; № НОМЕР_7 , строк дії – 07/27, тип – «Універсальна GOLD»; № НОМЕР_8 , строк дії – 12/27, тип – «Універсальна GOLD», що стверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 28.05.2025 року за вих. № 0000004458257620.
Згідно з наданим банком розрахунком, внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 27.05.2025 року складає 49 120.76 грн, яка складається з наступного: 39 009.13 грн – заборгованість за кредитом; 10 111.63 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Умови і правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.
Згідно зі ст. 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками.
Судом встановлено, що у даному випадку безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір № б/н від 06.12.2029 у вигляді заяви, підписаної сторонами, також містить строк кредитування – 20 років. 
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти, що підтверджується Заявою та Розрахунками заборгованості за договором б/н від 06.12.2029 року, не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. 
Отже, з огляду на наведене та беручи до уваги те, що кредитні кошти, отримані відповідачем на підставі заяви б/н від 06.12.2019 року, станом на день розгляду справи в суді не повернуті, умови договору не виконані, суд приходить до висновку, що у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання у вигляді стягнення процентів.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.07.2021 у сумі 48 882.99 грн, яка складається з наступного: 40 628.99 грн – заборгованість за кредитом; 8254.00 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Суд також вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 141, 264, 265, 274 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06.12.2019 року в сумі 49 120 (сорок дев`ять тисяч сто двадцять) гривень 76 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
Позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», зареєстроване за адресою: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570, рах. НОМЕР_9 , МФО 305299;
Відповідач –   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя:          Середа Л.В.