"18" травня 2026 р.     

Справа № 642/2871/26
Провадження № 2/642/1482/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді    Бородіної О.В.,
за участю секретаря    Брус М.М.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно збережених коштів,-
встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно збережених коштів, в якому просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 28.01.2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 16058, таким що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті кошти в сумі 29945 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.01.2021 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис нотаріуса № 16058, про стягнення у безспірному порядку з позивача - ОСОБА_1 , на користь відповідача - ТОВ «ВЕЛФІН» заборгованість за споживчим кредитним договором, укладеного (ніби) з позивачем на суму 110 554 грн. Отже, на підставі вказаного виконавчого напису, відповідач звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка Віталія Петровича та пред`явив його до виконання.
Було відкрите виконавче провадження ВП № 65639179 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа, яке наразі веде приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шабанов В .В.
Позивач вказує, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням норм законодавства, зокрема, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, а саме: оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/l4, однак нотаріус не врахував, що вчинення виконавчого напису було можливо лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору; сума заборгованості не є безспірною, проте нотаріус не перевірив безспірність вимог стягувача: приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення стягувачем та отримання боржником повідомлень щодо наявності заборгованості за кредитним договором та вимог про виконання зобов`язань за цим договором, кредитний договір на підставі якого вчинявся напис, який був укладений (ніби) між позивачем та відповідачем нотаріально не посвідчувався. Позивач заперечує підписання будь-якого договору. 
Крім того, позивач вказує, що в межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису, який він просить визнати таким, що не підлягає виконанню, з його рахунку було списано грошові кошти у сумі 29945 грн., які він просить стягнути з відповідача в порядку ст. 1212 ЦК України, як безпідставно набуті.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 20.04.2026 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачем в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 28.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис який зареєстрований в реєстрі за № 16058 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» суми заборгованості за кредитним договором № 305502 від 21.11.2017 року в розмірі 110554 грн., в тому числі витрат, пов`язаних з вчиненням цього виконавчого напису 1100 грн., а всього в загальній сумі 111 654 (сто одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят чотири) грн.
Виконавчий напис було вчинено за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН».
Зі змісту виконавчого напису вбачається, що його було вчинено за кредитним договором № 305502 від 21.11.2017 року.
На підставі вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем виконавчого напису №16058 від 28.01.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. було відкрито виконавче провадження № 64604153.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:
«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.
Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.
Аналогічний правовий висновок було викладено Великою Палатою Верховного Суду в Постанові 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).
Не зважаючи на це, приватний нотаріус Горай О.С. вчинив спірний виконавчий напис на кредитному договорі № 305502 від 21.11.2017 року, який нотаріально не посвідчений.
Окрім того, як зазначалось вище безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»).
Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19).
У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню, (п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні, пленум ВССУ від 07.02.2014).
Судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" (код ЄДРПОУ 39952398).
Суд зазначає, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" не скористалось своїм правом на подання відзиву на позов, та не подало своїх доказів щодо правомірності вчинення нотаріусом виконавчого напису.
В свою чергу, позивач ОСОБА_1 не погоджується із вказаною заборгованістю, а також зазначає, що нотаріусом було порушено порядок вчинення виконавчого напису.
Наявність на час вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором не свідчить про безспірність такої заборгованості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 755/1960/18, провадження № 61-46254св18 (ЄДРСРУ № 88880656).
Матеріали справи не містять відомостей, що приватним нотаріусом Горай О.С. вчинялися будь-які дії щодо отримання достовірних даних на підтвердження безспірності заборгованості.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню є обґрунтованим та таким, що підлягає в цій частині до задоволення.
Щодо вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів, то суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).
Позивач, звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача на свою користь грошових коштів в сумі 29945 грн., як на правову підставу своїх вимог послався на положення ст. 1212 Цивільного кодексу України. 
Стаття 1212 Цивільного кодексу України досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
У зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення коштів, позивач надав суду копію платіжної інструкції № 1565 від 05.04.2025 , згідно даних якої вказано рахунок приватного виконавця Шабанова В.В. та сума стягнення у розмірі 81709,63 грн., призначення платежу стягнення за ВП № 64604153, з виконання виконавчого напису № 16058 виданий 28.01.2021, документ видав приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай О.С.
У позові позивач вказує, що з його зарплатної картки була частково стягнута сума коштів, та вказана платіжна інструкція свідчить про різницю між повною сумою боргу та вже стягнутою.
Разом з цим, суд зазначає, що будь-яких доказів отримання відповідачем коштів саме у розмірі 29945,00 гривень матеріали справи не містять.
Жодних клопотань про витребування матеріалів виконавчого провадження чи приєднання до матеріалів справи відповідних доказів не було заявлено.
Отже, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що саме таку суму перераховано приватним виконавцем на рахунок стягувача в межах виконання виконавчого провадження, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 259, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги – задовольнити частково.
Визнати виконавчий напис № 16058 виданий 28.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» суми заборгованості за кредитним договором № 305502 від 21.11.2017 року, в тому числі витрат, пов`язаних з вчиненням цього виконавчого напису, в загальній сумі 111 654 (сто одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят чотири) грн., таким що не підлягає виконанню. 
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.05.2026 року.

Суддя О.В. Бородіна