Справа №:755/19918/24
Провадження №: 2/755/8514/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог.
У листопаді 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у вигляді 3% річних та інфляційних втрат. Позов обґрунтований тим, що Акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк». Так, 22 червня 2009 року рішенням загальних зборів акціонерів Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»; 31 жовтня 2018 року рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» перейменовано в Акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується статутом АТ «Універсал Банк». 27 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №010-2008-2171, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у розмірі 97 300 доларів США на строк до 10 червня 2028 року, за користування якими встановлено сплату процентів. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, 27 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладеного договір поруки №010- 2008-2171-Р. У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань, АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом про захист порушених прав та інтересів. Так, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2013 року у справі №2-1070/11 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 1 231 711,73 грн. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 лютого 2015 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1 231 711,73 грн скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні вимог до ОСОБА_2 відмовлено. Окрім того, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року у справі №755/32245/14 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованим відсоткам за період з 07 березня 2013 року по 01 грудня 2014 року за кредитним договором №010-2008-2171 від 27 червня 2008 року у розмірі 24526,30 доларів США. Зазначене рішення оскаржувалось в апеляційному порядку та ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року залишено без змін. Коштів на виконання зазначених судових рішень не надходило, про що вказано у розрахунках сум відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до розрахунку від 11 жовтня 2024 року щодо рішення суду у справі №2- 1070/11, інфляційні втрати за період з жовтня 2021 року по лютий 2022 року складають 61488,43 грн, 3% річних за період з 10 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року складають 13847,53 грн, що разом становить 75335,96 грн. Відповідно до розрахунку від 25 жовтня 2024 року щодо рішення суду у справі №755/32245/14, 3% річних за період з 10 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року складають 276,17 доларів США. 
ІІ. Процесуальні рішення у справі.
У відповідності до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України судом витребувана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
25.11.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2024 року до суду подано заяву від представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» про продовження процесуального строку, мотивуючи свою заяву тим, що для усунення зазначених недоліків не достатньо наданого ухвалою часу та просив суд продовжити строк для усунення недоліків на 5 (п`ять) днів.
27.11.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви в термін на 5 (п`ять) днів.
03.12.2024 року на виконання вимог ухвали суду від 27.11.2024 року представник позивача - Антон Задорожний направив на адресу суду заяву про усунення недоліків з додатками.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
ІІІ. Позиції учасників судового провадження.
Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що 27 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №010-2008-2171, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у розмірі 97 300 доларів США на строк до 10 червня 2028 року, за користування якими встановлено сплату процентів. 
З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, 27 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №010- 2008-2171-Р.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2013 року у справі №2-1070/11 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 1 231 711,73 грн. 
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 лютого 2015 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1 231 711,73 грн скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні вимог до ОСОБА_2 відмовлено. 
Окрім того, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року у справі №755/32245/14 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованим відсоткам за період з 07 березня 2013 року по 01 грудня 2014 року за кредитним договором №010-2008-2171 від 27 червня 2008 року у розмірі 24526,30 доларів США. 
Зазначене рішення оскаржувалось в апеляційному порядку та ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року залишено без змін.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до розрахунку від 11 жовтня 2024 року щодо рішення суду у справі №2- 1070/11, інфляційні втрати за період з жовтня 2021 року по лютий 2022 року складають 61488,43 грн, 3% річних за період з 10 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року складають 13847,53 грн, що разом становить 75335,96 грн. 
Відповідно до розрахунку від 25 жовтня 2024 року щодо рішення суду у справі №755/32245/14, 3% річних за період з 10 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року складають 276,17 доларів США.
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).
Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.
Предметом позову у справі є стягнення трьох процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням судових рішень про стягнення грошових коштів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. 
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
За період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних, про що зазначено у постанові ВСУ від 30 березня 2016 р. у справі № 6-2168цс15. ВСУ в цьому випадку, підкреслив, «що нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання…», тобто сума, яка розраховується на підставі ст. 625 ЦК повинна розраховуватись у валюті зобов`язання. Якщо порушене зобов`язання в гривні, то в гривні, якщо в доларах США, то в іноземній валюті.
Рішенням суду визначено до стягнення грошову суму у гривні, а тому на відповідне грошове зобов`язання поширюються положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо інфляційних втрат.
Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц зазначила, що індекс інфляції розраховується виключно для грошових зобов`язань, виражених у гривні, а тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України в частині збільшення суми боргу на індекс інфляції не застосовуються до зобов`язань, виражених в іноземній валюті. З огляду на це, за рішенням суду у справі № 755/32245/14, де сума боргу визначена в доларах США, позивачем правомірно нараховано лише 3% річних без інфляційних втрат.
Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд, оцінюючи подані позивачем докази та вищевикладені обставини, ураховуючи доведеність існування між сторонами грошового зобов`язання, яке дотепер не виконано відповідачем та не надано суду жодного належного та допустимого доказу на спростування тверджень позивача щодо виконання судового рішення та повернення коштів, вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача нараховані на суму боргу за рішенням суду у справі №2-1070/11 інфляційні втрати за період з жовтня 2021 року по лютий 2022 року у розмірі 61488,43 грн та 3% річних за період з 10 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 13847,53 грн; нараховані на суму боргу за рішенням суду у справі №755/32245/14 3% річних за період з 10 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 276,17 доларів США є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних за вказані у них періоди щодо кожного з судових рішень, вважає їх арифметично правильними, обґрунтованими, такими, що відповідають вимогам закону та матеріалам справи, а тому бере їх за основу при ухваленні рішення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд дійшов висновку стягнути з відповідача 3 028,00 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
На підставі викладеного, керуючись статтями ст. 16, 509, 524, 533-535, 625 ЦК України, ст. 4, 10, 12,13, 76, 79, 81, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» нараховані на суму боргу за рішенням суду у справі № 2-1070/11:
- інфляційні втрати за період з жовтня 2021 року по лютий 2022 року у розмірі 61 488,43 грн (шістдесят одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень 43 копійки);
- 3% річних за період з 10 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 13 847,53 грн (тринадцять тисяч вісімсот сорок сім гривень 53 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» нараховані на суму боргу за рішенням суду у справі № 755/32245/14:
3% річних за період з 10 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 276,17 доларів США (двісті сімдесят шість доларів США 17 центів).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 3 028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).
Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», код ЄДРПОУ 21133352, адреса: 04082, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).
Текст рішення складений 25.06.2026 року.
Суддя :