Справа № 708/217/26
Провадження № 1-кп/708/44/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді      ОСОБА_1 ,
з участю: 
секретарів судового засідання    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
прокурора       ОСОБА_4 ,
потерпілої       ОСОБА_5 ,
обвинуваченої      ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026255330000112 від 11.02.2026, за яким:
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: Кіровоградська обл., Петрівський р-н, с. Іскрівка, фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, з середньою освітою, не працевлаштована, раніше не судима, 
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Підсудна (обвинувачена) ОСОБА_6 вчинила умисне кримінальне правопорушення (проступок) за таких обставин.
ОСОБА_6 09 лютого 2026 року о 17 годині 30 хвилин, знаходячись в одній із кімнат будинку за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин через сварку, з метою нанесення тілесних ушкоджень, тримаючи в правій руці дерев`яну палицю та стоячи напроти потерпілої ОСОБА_5 нанесла два удари по голові, після чого остання закрила голову правою рукою, у свою чергу ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел нанесла потерпілій даним предметом п`ять ударів по правій кисті та в результаті чого, потерпіла впала на підлогу, обличчям вперед, а тим часом ОСОБА_6 , стоячи біля неї та тримаючи в правій руці дерев`яну палицю, нанесла по два удари у ділянку правої лопатки та лівого стегна, чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді: гематоми (крововиливів) правої кисті, гематоми (крововиливів) лівого стегна, які згідно відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Вказаними діями за наведених обставин ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй проступку не визнала. Суду пояснила, що у середині приміщення між нею та потерпілою ОСОБА_5 09.02.2026 мала місце словесна перепалка на ґрунті звинувачень у крадіжках особистих речей потерпілої, яких обвинувачена не вчиняла. Під час конфлікту потерпіла взяла палку та хотіла вдарити ОСОБА_6 , натомість обвинувачена відштовхнула ОСОБА_5 , внаслідок чого остання впала на розкладені там дрова та вдарилася. Згодом ОСОБА_6 взяла у ОСОБА_5 палку та нанесла їй декілька ударів по руці, після чого пішла. Наразі вона для себе зробила відповідні висновки та більше такого б не зробила. 
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини, суд дійшов висновку, що її вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, отриманими у передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку, а саме:
-Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка підтвердила, що вони із ОСОБА_6 разом проживали протягом тривалого часу. Потерпіла почала виявляти зникнення речей та дійшла висновку, що їх викрадає ОСОБА_6 09.02.2026 у вечірній час, коли ОСОБА_6 повернулася з лісу ОСОБА_5 почала розпитувати у неї за чергові зниклі речі, а саме телевізійну антену. Проте ОСОБА_6 почала відразу наносити їй удари палкою, яку тримала у руці, по голові. Спочатку потерпіла прикрила голову рукою, після чого відчула декілька ударів палкою по ній. Згодом, втрачаючи свідомість, вона впала на підлогу, але ОСОБА_6 продовжувала наносити їй тілесні ушкодження по ногам та тулубу. Згодом потерпіла змогла відштовхнути ОСОБА_6 ногою, після чого нанесення ударі завершилося;
-Даними рапорту від 10.02.2026;
-Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.02.2026;
-Відомостями КНП ЧБЛ від 16.02.2026 за вих. № 106/05;
-Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.02.2026 з додатком, а саме фототаблицею, проведеного за участю потерпілої, під час якого остання показала механізм та локалізацію нанесення їй тілесних ушкоджень;
-Даними висновку експерта № 02-01/107 від 20.02.2026, яким підтверджено наявність у потерпілої ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, а також можливість їх отримання за обставин, повідомлених під час проведення слідчого експерименту 11.02.2026.
Аналізуючи надані та безпосередньо досліджені докази суд дійшов висновку, що вони у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 
Показання обвинуваченої щодо механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_5 суд оцінює критично, оскільки сукупність наданих доказів, зокрема висновок експерта, виключають можливість отримання нею тілесних ушкоджень за інших подій. Окремо суд ураховує, що обвинувачена визнає факт конфлікту між нею та ОСОБА_5 , нанесення їй декілька ударів палицею по руці, а також падіння потерпілої ОСОБА_5 під час конфлікту.
Підстави, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки під час судового розгляду обставини, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 відсутні. 
Обставиною, яка відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_6 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку,.
Призначаючи покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд ураховує, що воно є умисним, згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, яка наведена у ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.
Під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення та обставини його вчинення, особу винної, яка за місцем проживання характеризується умовно позитивно, на обліках у лікарів нарколога та/або психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася. Також суд ураховує майновий стан обвинуваченої, яка не працевлаштована, на прожиття заробляє тимчасовими заробітками, її поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, яка після конфлікту добровільно покинула місце свого проживання, яка було спільним із потерпілою, не маючи альтернативи його зміни. 
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Позицію сторін судового провадження щодо виду і міри покарання, зокрема позицію потерпілої щодо необхідності призначення найбільш суворого покарання із застосування до обвинуваченої реального позбавлення волі, суд оцінює у сукупності із іншими встановленими обставинами даного кримінального провадження, проте така позиція для суду не може мати вирішального значення. Окремо суд звертає увагу, що санкцією частини першої статті 125 Кримінального кодексу України можливість застосування до обвинуваченої покарання у виді позбавлення волі не передбачена.
За таких обставин, суд дійшов переконання, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 достатнім буде призначення покарання у виді штрафу. На переконання суду зазначене покарання буде необхідним і достатнім для досягнення мети його призначення, і таке покарання покарання сприятиме виправленню та перевихованню обвинуваченої.
Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні. 
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні теж відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченої під час досудового розслідування не застосовувався і необхідність його застосування у зв`язку із ухваленням вироку судом не встановлена.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію повного тексту вироку після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя       ОСОБА_8