Справа № 756/4732/26
Провадження № 2/756/5593/26

оболонський районний суд міста києва
 
РІШЕННЯ
 
іменем України
 
(заочне)
 
28 травня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Пукала А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку,
У С Т А Н О В И В :
 
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини було роз`єднано.
Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
У позовній заяві щодо стягнення аліментів, позивач просить:
- стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (грошового забезпечення) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.03.2026 і до досягнення дитиною повноліття;
- стягнути з відповідача аліменти на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (грошового забезпечення) відповідача, щомісячно, починаючи з 14.03.2026 і до досягнення дитиною трьох років.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що спільна з відповідачем малолітня дитина проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні. Позивач зазначила, що також утримує старшу дитину від іншого шлюбу.
Позивач зауважила, що відповідач участі у вихованні їхньої доньки не бере, матеріальну допомогу на її утримання надає нерегулярно та в недостатньому розмірі, що не відповідає потребам дитини.
Позивач наголосила, що відповідач є діючим військовослужбовцем, отримує стабільне грошове забезпечення, зокрема основні та додаткові виплати, а тому має реальну можливість виконувати обов`язок щодо утримання дитини та матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку.
Позивач зазначила, що перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, офіційно не працює, постійного доходу не має, є внутрішньо переміщеною особою з м. Маріуполя Донецької області та має інвалідність III групи, що істотно обмежує її можливості для працевлаштування та самостійного забезпечення.
На думку позивача, відсутність у неї доходу та потреба в матеріальній підтримці відповідача зумовлені необхідністю постійного догляду за спільною малолітньою дитиною, у зв`язку з чим вона має право на стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та аліментів на своє утримання як матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2026 року відкрито провадження у справі.
Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження). Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, було надано строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав.
На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що 21 серпня 2024 року Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 590.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 29.01.2025 Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 80.
За твердженням позивача, що не спростовано відповідачем, спільна з відповідачем малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом із позивачем та перебуває на її повному утриманні.
Позивач зазначила, що на її утриманні також перебуває старша дитина від іншого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 12.07.2016 Орджонікідзевським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 5771.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач участі у вихованні спільної доньки не бере, матеріальну допомогу на її утримання надає нерегулярно та в недостатньому розмірі.
Позивач посилається на те, що відповідач є діючим військовослужбовцем, що підтверджується довідкою командира військової частини № НОМЕР_3 від 23.12.2025 та отримує стабільне грошове забезпечення, зокрема основні та додаткові виплати.
Позивач зазначила, що перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, офіційно не працює, постійного доходу не має, є внутрішньо переміщеною особою з м. Маріуполя Донецької області, що підтверджується довідкою від 23.03.2025 № 3005-5003639638 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та має інвалідність III групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 781110 від 30.06.2020.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Між сторонами виникли правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 ст. 182 СК України).
Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Суд, оцінивши надані у справі докази, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя, вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, та стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач також просила стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч. 6 ст. 84 СК України).
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
На з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, враховуючи, що відповідач не спростував можливості надавати утримання матері дитини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (грошового забезпечення) відповідача, щомісячно, починаючи з 14.03.2026 і до досягнення дитиною трьох років.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача також належить стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (грошового забезпечення) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття;
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (грошового забезпечення) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 14 березня 2026 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1331,20 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Оболонським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         Андрій ПУКАЛО