ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Львів	 	Справа № 569/27815/25 пров. № А/857/19493/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Боршовського Т.І.
суддів Кухтея Р.В.
Шевчук С.М.

за участю секретаря судового засідання Арбуза Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2026 року у справі № 569/27815/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

суддя в 1-й інстанції – Кучина Н.Г.,
провадження - спрощене позовне з повідомленням (викликом) сторін,
дата і час ухвалення рішення - 12 березня 2026 року о 09:23:01 год,
місце ухвалення рішення - м. Рівне.

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА.
ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі також - відповідач), в якому просила: скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АВ № 00009232 від 02.12.2025, якою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2026 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, тоді як відповідачем правомірність оскарженої постанови у справі про адміністративне правопорушення підтверджена належними та допустимими доказами.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що у матеріалах справи міститься товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів № 3994 від 28.11.2025, яка підтверджує здійснення перевезення дизельного палива масою 26 730 кг автомобілем VOLVO FH 13.480, ДНЗ НОМЕР_1 з причепом PAGIS P266, ДНЗ НОМЕР_2 . Зазначена накладна є первинним обліковим документом, який достовірно фіксує вид вантажу – рідина, його масу та конфігурацію рухомого складу – тягач з причепом-цистерною. Разом з тим суд першої інстанції не врахував, що за своєю природою рідкий вантаж у цистерні спричиняє переміщення центра мас під час руху, що зумовлює перерозподіл навантаження між осями залежно від швидкості, прискорень, гальмування. Також зазначає, що відповідачем не доведено, а місцевим судом не встановлено, що технічний засіб, який використовувався для вимірювання осьових навантажень транспортного засобу позивача у спірному випадку, є саме тим технічним засобом, який призначений для вимірювання маси або навантажень на одиночні осі та/або групи осей транспортних засобів, що перевозять рідини. Крім того, позивач твердить про те, що законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки (дорожня WIM-система) може бути використаний для притягнення до відповідальності тільки за наявності чинної повірки та дотримання умов експлуатації, встановлених Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», натомість у матеріалах справи відсутні дані про тип, модель, серійний номер, клас точності та строк дії повірки приладу, що фактично унеможливлює встановлення, чи був відповідний прилад узаконеним та придатним для застосування у момент фіксації правопорушення. З урахуванням наведеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2026 року у справі № 569/27815/25 ухвалене з дотриманням норм законодавства та на підставі повно встановлених обставин справи. Наголошує на тому, що постанова, яка оскаржується позивачем у цій справі, за своїм змістом повністю відповідає вимогам КУпАП, пункту 17 Порядку № 1174, положенням Інструкції № 512 (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) та містить необхідну інформацію, згідно з якою було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення, а тому позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП. Дії посадових осіб відповідача під час формування постанови у справі про адміністративне правопорушення є законними та такими, що відповідають вимогам статті 19 Конституції України. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

1.ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Відповідно до постанови від 02.12.2025 серії АВ 00009232, 28.11.2025 о 21 год 10 хв за адресою: М-19, км 127+793, Волинська обл., зафіксовано транспортний засіб марки VOLVO FH 13.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна оcоба якого допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів навантаження на одинарну вісь транспортного засобу, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, на 6,643% (0,764 тонн) при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тонн, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 132-1 КУпАП.
Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 44, 44 (свідоцтво про повірку № 23-21/000143 та №м35-02/6179, сертифікат калібрування № UA/232/250729/000544).
Постановою серії АВ № 00009232 від 02.12.2025 встановлено перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу марки VOLVO FH 13.480, державний номерний знак НОМЕР_1 на 6,643% (0,764 тонн) при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тонн. Окрім того, зазначені фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3690 мм, 2-3: 5030 мм, 3-4: 1330 мм, 4-5: 1310 мм, навантаження на вісь 1 - 6600 кг, 2 - 14600 кг, 3 - 6250 кг, 4 - 5850 кг, 5 - 6150 кг, загальна маса - 39450 кг, висота – 3,6 м; ширина – 2,5 м; довжина – 15,11 м.
Також у постанові вказані виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу: навантаження на одиночну вісь – 12264 кг.
Похибка пристрою – регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Хфакт. (при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).
Регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010 становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.
Розрахунок відсоткового перевищення навантаження на одинарну вісь виглядає так: ((14 600 – 11 500 - 16% * 14 600) / 11 500) * 100 = 6,643% (0.764 тон).
Крім того, в оскаржуваній постанові міститься посилання на вебсайт в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення, та ідентифікатор доступу.
За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

2. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ. ВИСНОВКИ.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом статті 229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1,стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2,частина друга статті 134,абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).
Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: 1) на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135); 2) на пасажирському електротранспорті (тролейбус, трамвай) - керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119,частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий та восьмий статті 135).
Згідно з частиною першою статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2,частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідно до частини третьої вказаної статті КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.
Згідно з положеннями частини першої статті 279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Відповідно до частини першої статті 279-5 КУпАП у разі, якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, транспортний засіб щодо якого зафіксовано перевищення вагових показників, належить позивачу, в підтвердження чого долучено до позовної заяви свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 05.07.2024.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Згідно з частинами другою та третьою вказаної статті постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у виді штрафу.
Так, механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (далі також – Порядок № 1174).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.
Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (пункт 7 Порядку № 1174).
Відповідно до пункту 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.
Відповідно до Порядку № 1174, система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.
Відповідно до абзаців 1-2 пункту 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на цій ділянці автомобільної дороги.
Зміст постанов про накладення адміністративного стягнення за вчинені правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, повинен відповідати вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суд апеляційної інстанції дослідив, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення містить відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження тощо. 
Що ж стосується іншої інформації, зокрема зазначення швидкості руху транспортного засобу, то суд вважає, що така інформація відповідно до чинного законодавства не є обов`язковою для встановлення складу правопорушення та зазначається уповноваженою особою за можливості встановлення такої інформації та її фактичної наявності.
Щодо тверджень позивача про відсутність відеозапису події вчинення адміністративного правопорушення, то колегія суддів зауважує, що відповідно до пункту 15 Порядку № 1174 метадані повинні містити дані про відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт лише за наявності такого. Натомість згідно вказаного пункту Порядку № 1174 обов`язковим додатком є лише фотографії транспортного засобу (фронтальну, фотографію номерного знака транспортного засобу, оглядову фотографію із зображенням розпізнаного номерного знака).
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що подія та склад адміністративного правопорушення належним чином встановлені та відображені у оскаржуваній постанові, а також підтверджуються фотографіями транспортного засобу та державних номерних знаків, здійсненими у момент проїзду транспортного засобу через автоматичний пункт, як це передбачено пунктом 15 Порядку № 1174.
Вказані докази містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за наступним посиланням: https://wim.dsbt.gov.ua/r/AB00009232/. Посилання на веб-сайт в мережі Інтернет міститься в оскаржуваній постанові разом з ідентифікатором доступу до веб-сайту.
Доводи позивача про те, що у матеріалах справи відсутні дані про тип, модель, серійний номер, клас точності та строк дії повірки приладу засобу вимірювальної техніки (дорожня WIM-система) частково знайшли своє підтвердження, оскільки метадані містять лише назву засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, без вказівки на серійний номер, найменування виробника, найменування власника засобу вимірювальної техніки, інформацію про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки). Проте суд звертає увагу, що оскаржувана постанова серії АВ № 00009232 від 02.12.2025 містить усю необхідну інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, а саме: назву технічного засобу та код, серію, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, до відзиву в суді першої інстанції відповідач долучив копії чинних сертифікатів калібрування та свідоцтв про повірку засобів вимірювальної техніки, зазначених у постанові серії АВ № 00009232 від 02.12.2025, якими й відбувалася фіксація події вчинення правопорушення, та з яких можна чітко ідентифікувати, що саме вказаний технічний пристрій використовується за місцем, яке вказано в спірній постанові: М-19, км 127+793, Волинська області. Щодо спірної вказаної обставини такі свідоцтва є належними та допустимими доказами.
Отже, вказане порушення з боку відповідача щодо оформлення постанови є підтвердженим, однак суд першої інстанції обгрунтовано не визнав його суттєвим, тобто таким, що є безумовною підставою для скасування постанови, оскільки перевірив вказані обставини іншими засобами доказування, які є належними.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів відхиляє твердження позивача про те, що відповідні вимірювальні прилади (WIM 44) не можна вважати узаконеними та придатними для фіксації правопорушення, оскільки такі спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що постанова серії АВ № 00009232 від 02.12.2025 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, містить необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку № 1174, а обставини, що мають значення для справи, також підтверджені відповідачем належними та допустимими доказами. Отже, оскаржувана постанова містить виклад обставин у підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами).
Щодо посилання позивача на необ`єктивність проведеного вимірювання ваги транспортного засобу, оскільки не враховано, що позивач здійснювала перевезення саме рідкого вантажу, і при вимірюванні потрібно враховувати похибку щодо точності вимірювання, з огляду на вплив зміни швидкості транспортного засобу (до прикладу гальмування), нахил дороги тощо, на що суд першої інстанції не звернув увагу, то колегія суддів зазначає таке.
Переміщення рідкого вантажу під час руху транспортного засобу не є тією обставиною, яка може звільнити від визначеної законодавством адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення щодо перевищення допустимого навантаження транспортного засобу.
Так, позивач підтверджує, що вантаж перевозився у цистерні. Колегія суддів звертає увагу, що автомобільні цистерни виготовляються згідно з вимогами Державних стандартів (ДСТУ EN 13094:2019 тощо) та інших затверджених нормативних документів, зокрема Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів. Так, за вказаними технічними вимогами цистерни для перевезення рідин всередині відгороджуються рядом спеціальних перегородок з метою зменшення ударів рідини об стінки і днище цистерни при русі; їх конструктивне рішення залежить від призначення, тобто від виду перевезених вантажів. В обов`язковому порядку регламентуються наступні параметри: місткість/габаритні розміри; вантажопідйомність; форма, розміри перегородок (виконують функцію хвилерізів); механічна міцність; допустиме навантаження на вісь транспортного засобу. Резервуари поділяються на відсіки (хвилерізи). Наявність відсіків дозволяє перевозити різні рідини. Встановлення хвилерізів і перегородок в резервуарах напівпричепів-цистерн необхідне, оскільки при відсутності їх (наприклад, рух на підйом) відбувається розвантаженням ведучої осі автомобіля-тягача внаслідок перетікання рідини назад, що може призвести до буксування останнього. Отже, з огляду на особливість вантажу, цистерни повинні бути виготовлені так, щоби розподіл маси по осях майже не змінювався під час руху транспортного засобу. 
Відтак, при використанні належної ємності для перевезення – цистерни (докази протилежного відсутні), доводи позивача є припущенням, які не підкріплені жодними доказами. Позивачем в підтвердження своїх доводів не подано доказів зміни швидкості транспортним засобом безпосередньо в період, в який здійснене вимірювання, доказів в підтвердження не врахування при налаштуванні засобу вимірювальної техніки (дорожня WIM-система) похибки на кут нахилу дороги, на дозволений ПДР діапазон швидкостей для транспортних засобів тощо.
Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 по справі № 814/1460/16.
Твердження позивача, що зафіксовані засобом автоматичної фіксації вагові параметри значно перевищують фактичну масу вантажу, зазначену в товарно-транспортній накладній, відхиляються апеляційним судом, оскільки товарно-транспортна накладна не свідчить безумовно, що транспортним засобом перевозилась саме наведена у ній кількість товару. Інших доказів позивачем не подано.
З огляду на викладені обставини та враховуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності спірної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в результаті перевищення нормативних параметрів навантаження на вісь під час перевезення вантажу, що є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 132-1 КУпАП; адміністративне стягнення накладене уповноваженою особою, за наявності складу адміністративного правопорушення та в межах встановленої законодавством санкції, що виключає правові підстави для задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки апеляційний суд визнав доводи апеляційної скарги помилковими та такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції, то апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
За правилами статті 139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2026 року у справі № 569/27815/25 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Т. І. Боршовський 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 23.06.26