П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 522/23662/25	

Суддя першої інстанції - Чорнуха Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2026 року у справі №522/23662/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали скарги ОСОБА_1 на постанову у справі про адміністративне правопорушення, у якій вона просила її скасувати як незаконну та необґрунтовану.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволено. Суд скасував постанову серії ПН МОД №012507 від 14 жовтня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 гривень, винесену заступником начальника Головного управління УПШЗСІ ГУДМС в Одеській області Максименком Анатолієм Васильовичем, та закрив справу про адміністративне правопорушення.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративне стягнення застосоване поза межами строку, визначеного ч.2 ст.38 КУпАП, що є підставою для скасування постанови.
До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2026 року у справі №522/23662/25, в якій апелянт просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2026 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2026 року відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2026 року у справі №522/23662/25.
21 травня 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
09 червня 2026 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 05 травня 2024 року перетнула з боку Румунії кордон України в Чернівецькій області поза межами прикордонного контролю, про що повідомила представників прикордонної служби.
З листа від 01 серпня 2024 року Управлінням Верховного Комісара ООН у справах біженців, вбачається, що позивач звернулася до УВКБ ООН з проханням про допомогу в проходженні державної процедури про надання статусу біженця.
12 серпня 2024 року позивач, перебуваючи в м. Одеса звернулась із заявою до ГУ ДМС України в Одеській області про надання притулку, через переслідування у Росії за етнічною, політичною та релігійною ознакою та отримання статусу біженця. Заяву позивача ГУ ДМС України в Одеській області направило до ДМС України.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі №420/4360/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, яка полягає у неприйнятті рішення щодо прийняття заяви громадянки РФ ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 12 серпня 2024 року або про відмову в прийнятті заяви, у порядку, визначеному Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 вересня 2011 року №649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05 жовтня 2011 року за №1146/19884.
Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти рішення щодо прийняття заяви громадянки РФ ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 12 серпня 2024 року або про відмову в прийнятті заяви, у порядку, визначеному Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 вересня 2011 року №649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05 жовтня 2011 року за №1146/19884.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі №420/4360/25 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року залишено без змін.
Одеський окружний адміністративний суд у рішенні від 09 квітня 2025 року у справі №420/4360/25 встановив: «позивач, перебуваючи в м. Одеса, звернувся до Головного управління ДМС у Одеській області, як це передбачено Наказом №649 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява подана особисто позивачем. За результатами розгляду матеріалів звернення позивача Державної міграційної служби України надано відповідь, в якій повідомлено, що на сьогодні Україна перебуває в умовах воєнного стану, тому до неї застосовано ст.9 Конвенції про статус біженців 1951 року.
Таким чином, заява позивача від 12 серпня 2024 року щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не реєструвалась та рішення про відмову у її прийнятті відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Правил №649, пункту 13 розділу ІІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, відповідачем не приймалось.
14 жовтня 2025 року уповноважена посадова особа Державної міграційної служби України, УПШЗСІ ГУДМС в Одеській області, головний спеціаліст Павлова Анна Марківна, склала протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД 012409 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 14 жовтня 2025 року об 11:25 год за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 64 встановлена гр. Російської Федерації ОСОБА_1 , яка звернулась з заявою у сфері міжнародного захисту, вчинила адміністративне правопорушення шляхом перевищення строку перебування в Україні більш як на 30 днів з 11 травня 2024 року та протягом п`яти робочих днів після перетину державного кордону не звернулась з відповідною заявою. Місце скоєння правопорушення: Одеська обл. (м. Одеса). Позивач у протоколі надала пояснення, що прикордонники її не попередили, що заява позивача про притулок не зареєстрована.
14 жовтня 2025 року уповноважена посадова особа Державної міграційної служби України, УПШЗСІ ГУДМС в Одеській області, заступник начальника Головного Управління, склав постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МОД 012507 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про порушення ст.5 Закону від 08 липня 2011 року №3671-VІ, ст.23 Закону №3773- VІІ, ст.203 КУпАП. У постанові встановлено, що 14 жовтня 2025 року об 11:25 год за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 64 встановлено гр. Російської Федерації ОСОБА_1 , яка звернулась з заявою у сфері міжнародного захисту, вчинила адміністративне правопорушення шляхом перевищення строку перебування в Україні більш як на 30 днів з 11 травня 2024 року та протягом п`яти робочих днів після перетину державного кордону не звернулась з відповідною заявою. Місце скоєння правопорушення: Одеська обл. (м. Одеса). Обставини, що пом`якшують відповідальність: процедура судового звернення за бездіяльність ДМС у прийнятті заяви. Обставини, що обтяжують відповідальність: порушила правила перебування та звернення за захистом у строк більше 30 днів, що є порушенням ст.5 Закону від 08 липня 2011 року №3671-VІ, ст.23 Закону №3773- VІІ, ст.203 КУпАП, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.203 КУпАП.
Постановлено відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 гривень.
14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 видана довідка про звернення за захистом в Україні №014236.
Згідно довідки від 20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 прийнята на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі бездомних осіб, отримує соціальні послуги та перебуває на обліку в КУ «Центр реінтеграції бездомних осіб».
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КпАП України).
Згідно із статтею 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до частини першої статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В той же час, положеннями ч.1 ст.38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Згідно ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.
Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Колегія суддів вивчила матеріали справи, доводи апеляційної скарги та дійшла наступного висновку.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 14 жовтня 2025 року серії ПН МОД №012507 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.
Із матеріалів справи вбачається, що ще 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Саме під час такого звернення відповідачу стали відомі усі обставини перебування позивача на території України, дата та спосіб перетину державного кордону, а також обставини, які, на переконання відповідача, свідчили про порушення вимог законодавства.
При цьому рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі №420/4360/25, яке набрало законної сили, встановлено факт звернення позивача до ГУ ДМС України в Одеській області 12 серпня 2024 року. Зазначені обставини відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України не підлягають повторному доказуванню при розгляді даної справи.
Отже, не пізніше 12 серпня 2024 року відповідачу було достеменно відомо про всі фактичні дані, які згодом були покладені в основу протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення. За таких обставин, саме з цього часу відповідач мав можливість надати правову оцінку діям позивача та вирішити питання щодо притягнення її до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів також враховує, що строки притягнення до адміністративної відповідальності є гарантією захисту особи від необмеженого у часі переслідування з боку держави та підлягають суворому дотриманню незалежно від характеру вчиненого правопорушення.
Разом з тим, закінчення строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, є самостійною та безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правовопрушення.
При цьому, правова природа такої підстави виключає необхідність та можливість надання оцінки судом питанню наявності чи відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення. 
За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242-244, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв