ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

22 квітня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 732/1145/25
Головуючий у першій інстанції – Карпинська Н. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/901/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
із секретарем – Піцан В.М. 
учасники справи: 
позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманське»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Техресурс»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2026 року у справі 
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» про стягнення заборгованості по орендній платі, розірвання договорів оренди, припинення речового права,
за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» про стягнення заборгованості по орендній платі, розірвання договорів оренди, припинення речового права,-
В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Гетьманське», в якому просила (з урахуванням зменшення розміру позовних вимог) розірвати договір оренди землі № 19 від 06.02.2014 (змінений додатковими угодами № 234 від 01.01.2018 та б/н від 19.11.2021, які є його невід`ємними частинами), предметом якого є земельна ділянка площею 3,9532 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0241 та припинити речове право (номер запису про інше речове право: 52143260) – право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7421484800:07:000:0241, яке зареєстровано за ТОВ «Техресурс» (код ЄДРПОУ 24650576), також просила стягнути з ТОВ «Гетьманське» на свою користь орендну плату за 2023, 2024 роки за орендовану земельну ділянку з кадастровим номером 7421484800:07:000:0241 в сумі 11304,08 грн із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів. 
У липні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Гетьманське», в якому просив (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) розірвати договори оренди землі № 48 від 06.02.2014 (змінений додатковими угодами № 326 від 01.01.2018 та б/н від 22.11.2021, які є його невід`ємними частинами), предметом якого є земельна ділянка площею 3,7843 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0367, договір оренди землі від 15.02.2022, предметом якого є земельна ділянка площею 0,3203 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:1383, договір оренди землі від 15.02.2022, предметом якого є земельна ділянка площею 0,6626 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:2062, договір оренди землі від 15.02.2022, предметом якого є земельна ділянка площею 0,6631 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0875, та припинити права оренди вищевказаних земельних ділянок, що зареєстровані за ТОВ «Техресурс», також просив стягнути з ТОВ «Гетьманське» на свою користь орендну плату за 2023, 2024 роки за орендовані земельні ділянки з кадастровими номерами 7421484800:07:000:0367, 7421484800:07:000:1383, 7421484800:07:000:2062 та 7421484800:07:000:0875 в сумі 14312,06 грн із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів.
Рішенням Городнянського районного суду від 12.01.2026 позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Гетьманське» задоволено частково.
Розірвано договір оренди землі № 19 від 06.02.2014 (змінений додатковими угодами № 234 від 01.01.2018 та б/н від 19.11.2021, які є його невід`ємними частинами), укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 3,9532 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0241.
Стягнуто із ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_1 орендну плату за 2023 рік за орендовану у неї земельну ділянку із кадастровим номером 7421484800:07:000:0241 у сумі 5652,04 грн, із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів.
Стягнуто із ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_1 орендну плату за 2024 рік за орендовану у неї земельну ділянку із кадастровим номером 7421484800:07:000:0241 у сумі 5652,04 грн, із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів.
Стягнуто із ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_1 , судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн.
Розірвано договір оренди землі № 48 від 06.02.2014 (змінений додатковими угодами № 326 від 01.01.2018 та б/н від 22.11.2021, які є його невід`ємними частинами), укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 3,7843 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0367.
Розірвано договір оренди землі від 15.02.2022, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 0,3203 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:1383.
Розірвано договір оренди землі від 15.02.2022, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 0,6626 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:2062.
Розірвати договір оренди землі від 15.02.2022, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 0,6631га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0875.
Стягнуто із ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_2 орендну плату за 2023 рік за орендовану у нього земельну ділянку із кадастровим номером 7421484800:07:000:0367 у сумі 5652,04 грн, із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів.
Стягнуто із ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_2 орендну плату за 2024 рік за орендовану у нього земельну ділянку із кадастровим номером 7421484800:07:000:0367 у сумі 5652,04 грн, із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів.
Стягнуто із ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_2 орендну плату за 2023 рік за орендовану у нього земельну ділянку із кадастровим номером 7421484800:07:000:1383 у сумі 270,66 грн, із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів.
Стягнуто із ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_2 орендну плату за 2024 рік за орендовану у нього земельну ділянку із кадастровим номером 7421484800:07:000:1383 у сумі 270,66 грн, із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів.
Стягнуто із ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_2 орендну плату за 2023 рік за орендовану у нього земельну ділянку із кадастровим номером 7421484800:07:000:2062 у сумі 559,83 грн, із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів.
Стягнуто із ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_2 , орендну плату за 2024 рік за орендовану у нього земельну ділянку із кадастровим номером 7421484800:07:000:2062 у сумі 559,83 грн, із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів.
Стягнуто із ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_2 орендну плату за 2023 рік за орендовану у нього земельну ділянку із кадастровим номером 7421484800:07:000:0875 у сумі 673,50 грн, із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів.
Стягнуто із ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_2 орендну плату за 2024 рік за орендовану у нього земельну ділянку із кадастровим номером 7421484800:07:000:0875 у сумі 673,50 грн, із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів.
Стягнуто із ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 6056,00 грн. 
У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.
В обґрунтування рішення, судом першої інстанції вказано, що відносини оренди виникли на підставі двостороннього договору із ТОВ «Гетьманське», до якого і заявлено позов, а тому ТОВ «Гетьманське» є належним відповідачем у справі, оскільки позивачі як підставу розірвання договорів оренди обрали невиконання орендарем обов`язків за двостороннім договором за 2023, 2024 роки, тобто до договору «відчуження права». При цьому у згадуваному договорі відчуження не сформовані та фактично відсутні положення щодо існуючої заборгованості із орендної плати, яка виникла та існувала до 2025 року, тобто від дати укладення згадуваного договору передавалося право користування землею від першого орендаря, а тягар відповідальності за невиконані обов`язки у чинних договірних відносинах несе ТОВ «Гетьманське», у тому числі, приймаючи негативні наслідки такого невиконання.
Суд зазначив, що установлений порядок Регламентом ТПП України від 18.12.2014 не може замінюватися іншими заходами, які носили інформативний характер і не є підставою для звільнення від сплати орендної плати за неповернуте нерухоме майно. Відповідачем не було надано до суду доказів повідомлення позивача про неможливість виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили. 
Також судом враховано, що у межах загального строку оренди земельної ділянки (предмету спору) та на момент розв`язання позовних вимог не скасовані договірні відносини саме між позивачем і відповідачем, а право ТОВ «Техресурс» є строковим, тимчасовим і визначено на 1 рік.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ТОВ «Гетьманське» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Городнянського районного суду від 12.01.2026 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
За доводами апеляційної скарги, районний суд, ухвалюючи рішення про розірвання договорів оренди, дійшов хибного висновку про те, що ТОВ «Гетьманське» є належним відповідачем у справі, оскільки фактично матеріально-правові відносини існують саме між позивачем та ТОВ «Техресурс».
Вказує на те, що земельні ділянки розташовані на території Володимирівського старостинського округу Городнянської міської ради Чернігівського району Чернігівської області на відстані близько 3 км від кордону з республікою білорусь та 30 км від кордону з російською федерацією. Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28 лютого 2025 року UA74100050000019554 Городнянська міська територіальна 22.06.2022 відноситься до території можливих бойових дій.
Зазначає, що 28.02.2022 Торгово-промислова палата України на своєму офіційному веб-сайті засвідчила, що військова агресія рф проти України з 24.02.2022 до її офіційного закінчення є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). З урахуванням наведеного, з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України ТОВ «Гетьманське» позбавлено можливості обробляти земельну ділянку, належну позивачці, а отже і виплачувати їй орендну плату.
Наголошує на неможливості використання земельної ділянки через її розташування на тимчасово окупованій території, фактичне знищення майна товариства, потенційне замінування та пов`язана з цим загроза життю та здоров`ю працівників є прямим наслідком збройної агресії, що об`єктивно унеможливило виконання зобов`язань за договорами оренди. Наведені обставини є такими, за які орендар не відповідає, і які відповідно до ст. 617, ч. 6 ст. 762 ЦК України та п. 13.2 (42) договорів оренди звільняють його від сплати орендної плати за період, протягом якого таке користування було неможливим. Несплата орендної плати відповідачем до моменту підтвердження безпечного стану земельної ділянки є наслідком обставин непереборної сили, за які товариство не відповідає. Наведене унеможливлює розірвання договорів оренди землі з підстав систематичної несплати орендної плати за спірний період.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційних скарг та додані до них матеріали справи.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12.01.2026 у справі № 732/1145/25 – без змін. 
Вказують на те, що ними не надавалась згода на переведення їх боргу іншій особі, а отже факт порушення відповідачем цього обов`язку є достатньою самостійною підставою яка свідчить про недійсність Договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок. ТОВ «Техресурс» нібито придбавши право оренди на земельні ділянки позивачів, також не почав виконувати обов`язки за договором, а саме: обробляти земельні ділянки та сплачувати позивачу орендну плату, що не може свідчити про його добросовісність. ТОВ «Гетьманське» вчинив правочин на шкоду кредиторам (орендодавцю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період настання зобов`язання із погашення заборгованості, внаслідок якого боржник ТОВ «Гетьманське» перестав бути платоспроможним (втратив право оренди земельної ділянки). Отже, вказаний договір не створив для позивачів та відповідача по справі ніяких наслідків, окрім реєстрації права оренди за ТОВ «Техресурс», а тому правильним є рішення суду першої інстанції.
Зазначає, що всупереч цим вимогам ЦК України ТОВ «Гетьманське» не повідомило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про намір продати право оренди земельної ділянки. Жодні листи чи повідомлення з цього приводу позивачі не отримували, а відповідно і не мали змоги скористатися своїм переважним правом на придбання права оренди земельних ділянок. Сам по собі факт порушення відповідачем цього обов`язку є самостійною достатньою підставою, яка свідчить про недійсність даного договору.
Стверджує, що ТОВ «Гетьманське» не надано жодних належних, допустимих, достовірних доказів обставин, які б підтверджували неможливість використання ним земельних ділянок. Всі подані відповідачем матеріали мають загальний характер і свідчать лише про те, що на території України наявні форс-мажорні обставини і певні земельні ділянки не можуть бути використані, що є цілком очевидним і загальновідомим.
Наголошує на тому, що ТОВ «Гетьманське», заперечуючи проти розірвання договору оренди землі та одночасно наполягаючи на відсутності у нього обов`язку сплачувати орендну плату, не пропонує жодних шляхів врегулювання ситуації, не обґрунтовує можливості чи строків поновлення платежів, не подає будь-якого реалістичного плану подальшого користування спірними земельними ділянками. Така пасивна позиція не лише позбавляє позивачів права на отримання доходу з належного їм об`єкта приватної власності, але й призводить до залишення земельних ділянок в стані господарської ізоляції на невизначений час, коли власник позбавлений реальної можливості як самостійно їх використовувати, так і передати в оренду іншому добросовісному користувачу.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що первинно договір оренди землі № 19 від 06.02.2014 укладався ОСОБА_1 та СТОВ «Іскра» щодо земельної ділянки загальною площею 3,9532 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0241 (а.с. 17-19, т.1).
У подальшому додатковою угодою № 234 від 01.01.2018 змінено сторону договору оренди землі № 19 від 06.02.2014 на нового орендаря ТОВ «Гетьманське» щодо земельної ділянки із кадастровим номером 7421484800:07:000:0241 та визначено строк договору до 31.12.2025 (а.с. 21, т. 1). 
Додатковою угодою від 19.11.2021 до Договору оренди землі № 19 від 06.02.2014 продовжено строк дії договору до 06.02.2029 (п.3.1) та визначено орендну плату у грошовій формі в сумі 5652,04 грн за повний рік оренди (а.с. 22-24, т.1).
Договір оренди землі № 48 від 06.02.2014 укладався ОСОБА_2 та СТОВ «Іскра» щодо земельної ділянки загальною площею 3,7843 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0367 (а.с. 132-134, т.1). 
У подальшому додатковою угодою № 326 від 01.01.2018 змінено сторону договору оренди землі № 48 від 06.02.2014 на нового орендаря ТОВ «Гетьманське» щодо земельної ділянки із кадастровим номером 7421484800:07:000:0367 та визначено строк договору до 31.12.2025 (а.с. 136, т.1). 
Додатковою угодою від 22.11.2021 до Договору оренди землі № 48 від 06.02.2014 продовжено строк дії договору до 06.02.2029 (п.3.1) та визначено орендну плату у грошовій формі в сумі 5652,04 грн за повний рік оренди (а.с. 137-139, т.1).
Договір оренди землі від 15.02.2022 укладався ОСОБА_2 та ТОВ «Гетьманське» щодо земельної ділянки із кадастровим номером 7421484800:07:000:1383 та визначено строк договору 7 років, а орендну плату у грошовій формі в сумі 270,66 грн за повний рік оренди (а.с. 140-142, т.1).
Договір оренди землі від 15.02.2022 укладався ОСОБА_2 та ТОВ «Гетьманське» щодо земельної ділянки із кадастровим номером 7421484800:07:000:2062 та визначено строк договору 7 років, а орендну плату у грошовій формі в сумі 559,83 грн за повний рік оренди (а.с. 143-145, т.1).
Договір оренди землі від 15.02.2022 укладався ОСОБА_2 та ТОВ «Гетьманське» щодо земельної ділянки із кадастровим номером 7421484800:07:000:0875 та визначено строк договору 7 років, а орендну плату у грошовій формі в сумі 673,50 грн за повний рік оренди (а.с. 146-148, т.1).
Згідно наданих позивачами відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору орендна плата їм не нараховувалася і не виплачувалася від орендаря ТОВ «Гетьманське» за 2023-2024 роки (а.с. 93, 209, т.1).
Також судом встановлено, що право оренди зареєстровано за новим орендарем на підставі договору відчуження (продажу) права оренди від 21.04.2025 (а.с.25-30, 149-153, т.1).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відносини оренди виникли на підставі двостороннього договору із ТОВ «Гетьманське», до якого і заявлено позов, а тому ТОВ «Гетьманське» є належним відповідачем у справі, оскільки позивачі як підставу розірвання договорів оренди обрали невиконання орендарем обов`язків за двостороннім договором за 2023, 2024 роки, тобто до договору «відчуження права». При цьому у згадуваному договорі відчуження не сформовані та фактично відсутні положення щодо існуючої заборгованості із орендної плати, яка виникла та існувала до 2025 року, тобто від дати укладення згадуваного договору передавалося право користування землею від першого орендаря, а тягар відповідальності за невиконані обов`язки у чинних договірних відносинах несе ТОВ «Гетьманське», у тому числі, приймаючи негативні наслідки такого невиконання.
Зазначив, що установлений порядок Регламентом ТПП України від 18.12.2014 не може замінюватися іншими заходами, які носили інформативний характер і не є підставою для звільнення від сплати орендної плати за неповернуте нерухоме майно. Відповідачем не було надано до суду доказів повідомлення позивача про неможливість виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили. 
Також судом враховано на тому, що у межах загального строку оренди земельної ділянки (предмету спору) та на момент розв`язання позовних вимог не скасовані договірні відносини саме між позивачем і відповідачем, а право ТОВ «Техресурс» є строковим, тимчасовим і визначено на 1 рік.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права, враховуючи наступне.
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
У ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Положеннями ч. 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до Закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі №570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30.01.2019 у справі №552/6381/17 (пункт 38), від 05.07.2023 у справі №910/15792/20).
Визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинне відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №686/20282/21, постанову Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №761/23904/19).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач, тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (постанова від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 09.02.2021 у справі №635/4741/17).
Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріальних правовідносин, тобто особа, за рахунок якої можна задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №910/15792/20).
Задля остаточного вирішення спору і захисту порушеного права за результатами судового розгляду справи сторонами в судовому процесі мають бути саме сторони у спірних матеріальних правовідносинах, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 39 постанови від 26.02.2020 у справі №304/284/18 зазначила, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можна задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.
З урахуванням вказаного, визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача), що є обов`язком позивача (п. 2 ч. 3 ст.175 ЦПК України), має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах, а саме сторін оспорюваного правочину, та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим Законом, та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до Закону (ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).
Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
Аналогічні підстави виникнення прав у орендарів закріплені й ЗК України, зокрема, ст. 125, 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За змістом ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.
Велика палата Верховного Суду у постанові від 06 березня 2024 року у справі №902/1207/22 дійшла висновку про те, що слід розмежовувати момент укладення договору оренди землі (це момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов), з якого у його сторін виникають права і обов`язки зобов`язального характеру, і момент виникнення на підставі вказаного правочину речового права, який пов`язаний з моментом державної реєстрації такого права.
Матеріалами справи підтверджено, що 06.02.2014 між ОСОБА_1 та СТОВ «Іскра» укладено договір оренди землі № 19, за умовами якого в оренду передано земельна ділянка загальною площею 3,9532 га строком на 10 років.
01.01.2018 між ОСОБА_1 (орендодавцем), СТОВ «Іскра» (орендарем) і ТОВ «Гетьманське» (новим орендарем) укладено додаткову угоду № 234 (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі № 19 від 06.02.2014, за яким зі згоди ОСОБА_1 СТОВ «Іскра» передає, а новий орендар ТОВ «Гетьманське» приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорах оренди (а.с. 21, т.1). 
Також матеріалами справи підтверджено, що 06.02.2014 між ОСОБА_2 та СТОВ «Іскра» укладено договір оренди землі № 48, за умовами якого в оренду передано земельна ділянка загальною площею 3,7843 га строком на 10 років.
01.01.2018 між ОСОБА_2 (орендодавцем), СТОВ «Іскра» (орендарем) і ТОВ «Гетьманське» (новим орендарем) укладено додаткову угоду № 326 (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі № 48 від 06.02.2014, за яким зі згоди ОСОБА_2 СТОВ «Іскра» передає, а новий орендар ТОВ «Гетьманське» приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорах оренди (а.с. 136, т.1). 
15.02.2022 між ОСОБА_2 та ТОВ «Гетьманське» укладено договір оренди землі, за умовами якого в оренду передано земельна ділянка загальною площею 0,3203 га, з кадастровим номером 7421484800:07:000:1383, строком на 7 років (а.с. 140-142, т.1).
15.02.2022 між ОСОБА_2 та ТОВ «Гетьманське» укладено договір оренди землі, за умовами якого в оренду передано земельна ділянка загальною площею 0,6626 га, з кадастровим номером 7421484800:07:000:2062, строком на 7 років (а.с. 143-145, т.1). 
15.02.2022 між ОСОБА_2 та ТОВ «Гетьманське» укладено договір оренди землі, за умовами якого в оренду передано земельна ділянка загальною площею 0,6631 га, з кадастровим номером 7421484800:07:000:0875, строком на 7 років (а.с. 146-148, т.1).
Також судом встановлено, що право оренди зареєстровано за новим орендарем на підставі договору відчуження (продажу) права оренди від 21.04.2025 (а.с.25-30, 149-153, т.1).
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 16.07.2025, орендарем земельних ділянок площею 3,9532 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0241 та площею 3,7843 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0367 є саме ТОВ «Техресурс» (а.с. 30, 154, т.1). 
Також за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 22.07.2025, орендарем земельних ділянок площею 0,3203 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:1383, площею 0,6626 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:2062 та площею 0,6631 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0875 є саме ТОВ «Техресурс» (а.с. 155, 156, 157, т.1).
Звертаючись у липні 2025 року до суду з позовами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 єдиним відповідачем визначили ТОВ «Гетьманське», а ТОВ «Техресурс» визначено, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).
Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.
Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.
Із викладеного вище вбачається, що вирішення позову по суті щодо оспорюваних договорів оренди землі безпосередньо стосується прав, законних інтересів та обов`язків ТОВ «Техресурс», однак зазначене районний суд залишив поза увагою, останнє до участі у справі як належний відповідач не було залучене. В свою чергу апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості вирішувати питання про їх права та обов`язки шляхом ухвалення нового рішення.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (пункт 40), від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц ) пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі №552/6381/17 (пункт 39).
За усталеним висновком Верховного Суду, звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах №570/3439/16-ц та №372/51/16-ц відповідно, від 30.01.2019 у справі №552/6381/17, від 01.04.2020 у справі №520/13006/17, від 05.07.2023 у справі №910/15792/20, від 21.12.2022 у справі №914/2350/18).
Установивши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред`явлено позови до ТОВ «Гетьманське», не залучивши до участі у справі ТОВ «Техресурс» яке є стороною оспорюваних договорів оренди землі, в якості належного відповідача, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити саме з таких підстав, оскільки ці вимоги не можуть розглядатися без залучення до участі належного за такими позовами відповідача.
Доводи апеляційної скарги, які стосуються обґрунтованості позову, доведеності обставин, що підлягають доказуванню, інших обставин по суті спору не підлягають перевірці за наявності процесуальних порушень та не впливають на висновок про необхідність відмови у задоволенні позову. Позов у справі за відсутності належного відповідача, співвідповідача не міг бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовувався.
Разом з тим, зазначені обставини не перешкоджають позивачу звернутися до суду з позовом до належних відповідачів відповідно до вимог процесуального закону.
З огляду на викладене, апеляційна скарга ТОВ «Гетьманське» підлягає задоволенню, а рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12.01.2026 - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, із позивачів на користь ТОВ «Гетьманське», підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, понесені ним за апеляційний розгляд справи в сумі по 726,72 грн з кожного.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» - задовольнити.
Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2025 року – скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» про стягнення заборгованості по орендній платі, розірвання договору оренди землі та припинення речового права – відмовити. 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» про стягнення заборгованості по орендній платі, розірвання договору оренди землі та припинення речового права – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» по 726,72 грн з кожного судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 27.04.2026.

Головуючий Судді: