Справа № 352/754/26
Провадження № 2/352/883/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі судді Гриньків Д.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст позовних вимог.
26.03.2026 року представник позивача звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.01.2020 року між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір № 993712994 у формі електронного документа з використанням електронного підпису на суму 2000 грн, яка в подальшому була збільшена на 20 000 грн. Далі, 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до договору факторингу, які продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним № 993712994 від 16.01.2020 року, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 75 від 22.04.2020 року. 
Окрім цього, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, у відповідності до умов якого, право вимоги до відповідача у сумі 51574 грн перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 року 
Далі, 11.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за вказаним Кредитним договором у сумі 53134 грн згідно реєстру Боржників № Б/Н від 14.07.2025року.
Тому позивач просить стягнути вказану заборгованість за договором позики, судовий збір та витрати на правничу допомогу.
ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.
Представник позивача в у позовній заяві просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, зазначив, що не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги задовольнити.
Відповідачу була направлені ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої, відповідно до п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, є 14.04.2026 року. Правом на подання відзиву не скористався.
ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 31.03.2026 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
ІV. Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 16.01.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії № 993712994 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 2000 грн на умовах строковості, зворотності, платності. 
Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 (тридцять) днів. 1.3. кредит надається строком на 30 (тридцять) днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,66 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3. цього Договору. 
Відповідно до п. 1.5. договору з урахуванням положень п.1.4 договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 607,56 відсотків річних. 
Згідно п. 1.6. розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.
У п. 4.2 договору, сторони погоджуються, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений п.1.3 договору, або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього договору процентна ставка менша ніж 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п.1.4 – 1.5 договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту.
Крім того, згідно п. 4.3. сторони погодили, що зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,70 % розповсюджуються на весь період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.1.3 договору. Відповідно до п. 4.4. сторони погоджуються що проценти, нараховані згідно п. 4.2 та п. 4.3. договору після закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3. цього договору, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, в розумінні ч.2 ст.625 цивільного кодексу України.
Вказаний договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора QA7737YD, відправленого 16.01.2020 року на вказаний у договорі номер телефону (доказ в електронному вигляді).
Крім того у матеріалах справи містяться тексти додаткових угод між тими ж сторонами, що укладені до договору № 993712994 від 16.01.2020 року, а саме додаткова угода від 16.01.2020 року, у відповідності до вимог якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 2000 грн 00 коп. з 16.01.2020 р. на строк дії договору № 993712994 від 16.01.2020 р. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Згідно нового графіка розрахунків: термін платежу 15.02.2020 року, загальна сума кредиту - 4000 грн , нарахований процент - 1992 грн 00 коп., до сплати (разом) - 5992 грн 00 коп. (доказ в електронному вигляді) та додаткові угоди між тими ж сторонами до договору № 993712994 від 16.01.2020 р. : 17.01.2020 року на суму 2000 грн (загальна сума кредиту - 6000 грн), 17.01.2020 року на суму 2000 грн (загальна сума кредиту - 8000 грн), 17.01.2020 року на суму 2000 грн (загальна сума кредиту - 10000 грн), 17.01.2020 року на суму 3000 грн (загальна сума кредиту - 13000 грн), 18.01.2020 року на суму 2000 грн (загальна сума кредиту - 15000 грн), 18.01.2020 року на суму 1500 грн (загальна сума кредиту - 16500 грн), останній раз 18.01.2020 року на суму 3500 грн (загальна сума кредиту - 20000 грн, термін повернення кредиту 15.02.2020 року, відсотки нараховані на тіло кредиту 20 000 грн – 9578 грн) . Підпис позичальника такі додаткові угоди не містять. (докази в електронному вигляді).
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 16.01.2020 року зазначені персональні дані позичальника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дата укладення договору 16.01.2020 року, сума кредиту 2000 грн, строк кредиту 30 днів, номер карти позичальника 5169-36XX-XXXX-7815 (доказ в електронному вигляді).
В матеріалах справи містяться 9 платіжних доручень від 16.01.2020, 17.01.2020 та 18.01.2020 року, які містять підпис директора та печатку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога", на підставі яких платник ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" доручає банку АТ «КБ «Приватбанк» здійснити перерахування коштів на банківську карту № НОМЕР_2 ОСОБА_1 згідно договору № 993712994 від 16.01.2020 року у загальній сумі 20 000грн (докази в електронному вигляді).
Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 993712994 від 16.01.2020 року сума до сплати станом на 22.04.2020 року становить 46814 грн. При цьому нарахування відсотків відбувалось за період з 16.01.2020 по 22.04.2020 року.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчувався 28 листопада 2019 року. Додатковими угодами укладеними між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» №19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, від № 32 від 31 грудня 2023 року строк дії договору №28/1118-01 продовжено, зокрема до 31 грудня 2024 року (доказ в електронному вигляді).
Відповідно до умов договору № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі прав вимоги. Право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
У витязі з реєстру прав вимоги № 75 від 22.04.2020 року під порядковим номером 2915 зазначено боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 993712994, дата кредитного договору 16.01.2020 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 20 000 грн, заборгованість по відсоткам 27 154,00 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 47 154,00 грн.
Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 993712994 від 16.01.2020 року боржником за яким є ОСОБА_1 сума до сплати станом на 21.06.2020 року становить 51 574 грн, з яких – 20000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 31574 грн - заборгованість за відсотками, при цьому позичальником 01.01.2021 року в рахунок погашення заборгованості, яку ТОВ «Таліон плюс» зараховано в рахунок погашення відсотків за кредитом – сплачено 4160 грн.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. Предметом зазначеного договору факторингу є відступлення права вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п. 4.1.) 
У витязі з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 року під порядковим номером 9040 зазначено боржника ОСОБА_1 номер кредитного договору 993712994, дата кредитного договору 16.01.2020 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 20000 грн, заборгованість по відсоткам 31574,00 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 51574,00 грн (доказ в електронному вигляді).
11.07.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу №11/07/25-Е відповідно до умов договору фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі божників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору 
У витязі з реєстру боржників до договору факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 року під порядковим номером 18032 зазначено боржника ОСОБА_1 номер кредитного договору 993712994, дата кредитного договору 16.01.2020 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 20000 грн, заборгованість по відсоткам 31574,00 грн, 1560 грн – штраф, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 53 134,00 грн 
Відповідно до виписки з особового рахунка ОСОБА_1 номер кредитного договору №993712994, дата кредитного договору 16.01.2020 року перед ТОВ «ФК «Ейс» складає 53 134,00 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 20000 грн, прострочена заборгованість за процентами - 31574 грн та 1560 грн – штрафні санкції 
З інформації, наданої АТ КБ «Приват банк» на вимогу ухвали суду вбачається, що банківська картка № НОМЕР_3 була емітована в банку на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відомості про зарахування коштів за період з 16.01.2020 по 23.01.2020 року відсутні (а.с.26).
V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. 
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.
Щодо належного підтвердження перерахування коштів.
Згідно положень ст. 1089 Цивільного кодексу України, яка діяла станом на час укладення договору, за платіжним дорученням банк зобов`язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Крім того у відповідності до ст. 1091 ЦК України у редакції, що діяла станом на час укладення договору, банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні. Банк повинен негайно інформувати платника на його вимогу про виконання платіжного доручення. 
Крім цього, відповідно до пункту 1.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року за № 22 (далі «Інструкція № 22»), та яка була чинною на момент укладення договору 16.01.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога" встановлено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків та обов`язкові для виконання ними.
Так, п. 1.13 вказаної Інструкції № 22 зазначає, що, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; інкасового доручення (розпорядження).
Згідно з п. 1.4. Інструкції № 22 платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.
Згідно з п. 2.14 Інструкції № 22 банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня».
Тобто саме по собі без належних відміток банку платіжне доручення це намір перерахування коштів, а не підтвердження здійснення такого перерахування.
Згідно зп.3.3. Інструкції №22 операцію з перерахування коштів з відповідного рахунку на рахунок отримувача банк отримувача оформляє меморіальним ордером, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер і дату електронного розрахункового документа, а також повторює текст реквізиту "Призначення платежу" цього електронного розрахункового документа.
Отже, належним, допустимим та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року за № 22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу (Додаток 3). Додатком 3 до Інструкції № 22 передбачена наявність на платіжному доручення заповнених банком відміток «одержано банком», «проведено банком» (із зазначенням відповідних дат ).
Також відповідно до пункту 11 Положення про порядок здійснення безготівкових розрахунків в Україні в національній валюті в особливий період, затвердженого постановою Правління Національного банку України за № 577 від 23.12.2003 року, в редакції, чинній на момент укладення договору відповідача з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», платіжне доручення, оформлене в довільній формі, обов`язково повинно містити такі реквізити: номер, дату складання; найменування платника, код платника та номер його рахунку; найменування банку платника; найменування отримувача, код отримувача та номер його рахунку; найменування банку отримувача; суму словами та цифрами; призначення платежу; підпис платника.
Згідно з п. 12 цього Положення, відповідальний виконавець уповноваженого банку платника повертає платнику один примірник платіжного доручення, оформленого на паперовому носії, із заповненим реквізитом "Дата надходження". У відповідності до п. 13 Положення, відповідальний виконавець уповноваженого банку отримувача у разі відповідності реквізитів у платіжних дорученнях перераховує кошти з відповідного балансового рахунку на рахунки отримувачів.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З наведеної норми законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі за №755/2284/16-ц.
У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі й первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
VІ. Висновки суду.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. 
Судом встановлено, що 16.01.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога" укладено кредитний договір № 993712994 в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на суму кредиту 2000 грн строком на 30 днів, дата повернення кредиту – 15.02.2020 року. Вказаний договір підписаний позичальником ОСОБА_1 за допомогою електронним підписом одноразовим ідентифікатором QA7737YD, що був надісланий на номер телефону, вказаний у реквізитах договору.
Крім цього матеріали справи містять тексти додаткових угод від 16.01.2020, 17.01.2020 та 18.01.2020 року між тими ж сторонами про збільшення суми кредиту в загальному розмірі до 20 000 грн. Та на підтвердження видачі таких кредитних коштів позивачем додані докази у виді платіжних доручень у кількості дев`яти штук. 
Однак, платіжні доручення, що надані позивачем в якості доказу переказу коштів відповідачу на рахунок № НОМЕР_4 отримувача ОСОБА_1 , не містять усіх необхідних реквізитів, які б засвідчували факт перерахування коштів банком на рахунок позичальника, зокрема підпис відповідального виконавця та відбиток штампа банку. 
Крім того, з інформації, наданої АТ КБ «Приват банк», яка була витребувана судом за клопотанням позивача, вказано, що зарахування коштів по рахунку НОМЕР_3 за період з 16.01.2020 по 23.01.2020 року – відсутні .
А отже, сам лише факт підписання договору не свідчить про видачу кредиту відповідачу.
Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
VІІ. Судові витрати.
Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати позивача слід залишити за ним.
На підставі наведеного, ст.ст. 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– відмовити.
Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС», вул. Харківське шосе, 19, офіс 2005, м. Київ, 02090, ЄДРПОУ: 42986956;
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Рішення складене у повному обсязі 14.05.2026 року.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області   Гриньків Д.В.