308/4678/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.04.2026           м. Ужгород
Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі: секретаря Бєліков К.А., прокурора Голич М.М., особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Студеняк О.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за протоколами про адміністративні правопорушення пов`язане з корупцією №186, 178 та 188 від 26.03.2026 що надійшли із УСР в Закарпатській області ДСР відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6, ч.1 ч.2 ст. 172-7 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшли справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 172-6 КУпАП (справа №308/4681/26 провадження 3/308/1753/26) та ч. 1 ст. 172- 7 КУпАП (справа №308/4679/26 провадження №3/308/1752/26) та за ч.2 ст. 172-7 КУпАП (справа №308/4678/26 провадження №3/308/1751/26).
Згідно ст.. 36 КУпА П, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
За наведеного відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП, вважаю за доцільне проводити спільний розгляд вказаних справ.
З протоколу про адміністративне правопорушення №186 від 26.03.2026 вбачається ОСОБА_1 , будучи депутатом Середнянської селищної ради восьмого скликання, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 04.03.2026 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій державшабо місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Так, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік до 01.04.2024. 
Однак, як було встановлено з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, лише 04.03.2026 о 14:44 год., тобто несвоєчасно. 
Поважні причини щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік у ОСОБА_1 -відсутні. 
Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, в даному випадку є місце проживання ОСОБА_1 а саме: АДРЕСА_2 .
Днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення слід вважати дату складання цього протоколу. Опрацюванням відомостей з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 в порушення ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 04.03.2026 о 14:44 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП. Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є день подачі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік , тобто 04.03.2026.
З протоколу про адміністративне правопорушення №187 від 26.03.2026 вбачається, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, являючись відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», публічно не повідомив про конфлікт інтересів, який виник у нього під час участі у засіданні Середнянської селищної ради, будучи у прямому підпорядкуванні селещного голови при голосуванні за питання «Про умови оплати праці Середнянського селищного голови, заступників селищного голови, секретаря селищної ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету на строк їх повноважень», тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Датою вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 10.05.2024. 
Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-7 КУпАП, є Середнянська селищна рада, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, сел. Середнє, вул. Закарпатська, 63 оскільки обов`язок повідомити про реальний конфлікт інтересів виник у ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що останній являється депутатом Середнянської селищної ради. 
Датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, 26 березня 2026 року, так як на момент складання протоколу були зібрані всі необхідні докази, що в сукупності свідчать про всі ознаки правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення №188 від 26.03.2026, вбачається, що ОСОБА_1 будучи депутатом Середнянської селищної ради, згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів, щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, при голосуванні за питання «Про умови оплати праці Середнянського селищного голови, заступників селищного голови, секретаря селищної ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету на строк їх повноважень», тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Датою вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 10.05.2024. 
Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-7 КУпАП, є Середнянська селищна рада, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, сел. Середнє, вул. Закарпатська, 63 оскільки обов`язок повідомити про реальний конфлікт інтересів виник у ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що останній являється депутатом Середнянської селищної ради.
Захисником ОСОБА_1 – адвокатом Студеняк О.С., подано клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення по справам про адміністративне правопорушення за №308/4678/26 (за ч.2 ст. 172-7 КупАП) та 308/4679/26 (ч.1 ст. 172-7 КУпАП), відносно гр-на ОСОБА_1 , в якому вказано на те, що:
Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення № 187 та№ 188 від 26 березня 2026 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Середнянської селищної ради та перебуваючи у прямому підпорядкуванні селищного голови, під час 28-ої сесії VIII скликання Середнянської селищної ради 10.05.2024 року, при голосуванні за питання «Про умови оплати праці Середнянського селищного голови, заступників селищного голови, секретаря селищної ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету на строк їх повноважень», не повідомив про наявність конфлікту інтересів, чим, на думку органу, вчинив правопорушення, передбачене ч.І1 ст. 172-7 КУпАП та будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів, щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, при голосуванні за питання «Про умови оплати праці Середнянського селищного голови, заступників селищного голови, секретаря селищної ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету на строк їх повноважень», тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Разом з тим, у матеріалах справи та протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, у чому саме полягає приватний інтерес ОСОБА_1 не конкретизовано, який саме характер має цей інтерес (майновий чи немайновий), не наведено жодного доказу, який би підтверджував його існування та не встановлено, яким чином цей інтерес пов`язаний із предметом голосування.
Протоколи місять, лише формальне посилання на норму закону, не довівши її застосування до конкретних обставин справи.
Захисник вважає що наявний у протоколі аргумент про те, що приватний інтерес ОСОБА_1 нібито виникає через перебування у прямому підпорядкуванні селищному голові - є юридично помилковим , оскільки пряме підпорядкування виникає виключно в межах службових правовідносин, регулюється нормами публічного права та є невід`ємною частиною організаційної структури органу місцевого самоврядування. Разом з тим, службове підпорядкування не є особистим інтересом та не є позаслужбовим інтересом, а отже не підпадає під визначення приватного інтересу. Таким чином, орган фактично ототожнює службову залежність із приватним інтересом, що суперечить самій природі публічної служби.
Питання, яке розглядалося на сесії, стосувалося визначення умов оплати праці широкого кола посадових осіб та мало загальний нормативний характер. Рішення, яке було прийнято на сесії не є індивідуальним актом, не спрямоване на надання будь-якої вигоди ОСОБА_1 , не створює для нього особистих прав чи обов`язків. Отже, участь у голосуванні за таке рішення є реалізацією представницьких повноважень депутата та жодним чином не свідчить про наявність приватного інтересу.
Рішення приймалося колегіальним органом, а тому навіть гіпотетичний інтерес не може свідчити про реальний вплив одного голосу на результат
Захисник звертає увагу суду на те, що у протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією від 24 березня 2026 року, що складені відносно ОСОБА_1 не відображено встановлення наявності сукупності юридичних фактів, за наявності яких виникає реальний конфлікт інтересів, а саме: у чому полягала суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями та що така суперечність вплинула та яким чином, на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень депутатами селищної ради. Отже, такі протоколи не можуть бути визнані достатніми та беззаперечними доказами наявності в діях останньої складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.
Як вказано у клопотанні, матеріали справи не містять будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про мету, з якою діяв ОСОБА_1 , наявність реального конфлікту інтересів, а саме про наявність суперечностей між приватним інтересом ОСОБА_1 та його повноваженнями як депутата. Інші додані до протоколів докази також не доводять вчинення ОСОБА_1 дій , зазначених у протоколах від 26.03.2026, в умовах реального конфлікту інтересів. Отже, реальний конфлікт інтересів між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 за вказаних обставин відсутній.
Захисник вважає, що вказане свідчить про відсутність корисливого, а тим більше прямого умислу у діях ОСОБА_1 на вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за викладених обставин. Інкриміновані ОСОБА_1 дії носять формальний характер, не є суспільно шкідливими.
На підставі наведеного вище, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП , захисник – адвокат Студеняк О.С., просить: провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Також, захисником подано клопотання про об`єднання вказаних адміністративних справ в одне провадження.
У судовому засіданні захисник Студеняк О.С. підтримала подані заперечення. Просила об`єднати в одне провадження щодо вчинення правопорушень передбачених ч.1 ст. 172-6, ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП. У разі визнання винним ОСОБА_1 призначити мінімальне адміністративне стягнення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що на роботі жодного разу не пояснювали про необхідність повідомлення про наявність конфлікту інтересів, тому не знав про необхідність вчинення таких дій. Зазначив, що в подальшому таких правопорушень вчинятись не буде. 
Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень та накласти на нього мінімальне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні докази в їх сукупності, суд доходить наступних висновків. 
Суд зазначає, що відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст.172-6 КУпАП відповідальність за вчинення цього правопорушення настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Судом встановлено, що у вину ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення №186 від 26.03.2026, ставиться те, він будучи депутатом Середнянської селищної ради восьмого скликання, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 04.03.2026 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій державшабо місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Так, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік до 01.04.2024. 
Однак, як було встановлено з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, лише 04.03.2026 о 14:44 год., тобто несвоєчасно. 
Поважні причини щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік у ОСОБА_1 – відсутні та такі в судовому засіданні ні він ні його захисник не вказували.
Посилання сторони захисту про неможливість вчасно подати декларацію у зв`язку з активною участю у волонтерській діяльності та службовою зайнятістю суд вважає необґрунтованими, з огляду на період часу який пройшов з часу подачі такої декларації.
При цьому, суд вважає за необхідне вказати на те, що днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення слід вважати дату складання цього протоколу. Опрацюванням відомостей з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 в порушення ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 04.03.2026 о 14:44 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП. 
Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є день подачі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік , тобто 04.03.2026.
Згідно Рішення № 1 першої сесії восьмого скликання Середнянської селищної ради від 01.12.2020 «Про початок повноважень депутатів Середнянської селищної ради» ОСОБА_1 розпочав свої повноваження, як депутат Середнянської селищної ради. Статтею 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначено, що на депутатів селищних рад поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». 
За таких обставин, з 01.12.2020 ОСОБА_1 набув статусу депутата зазначеної селищної ради та відповідно суб`єкта, на якого поширюються вимоги та обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції». 
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті З цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік до 01.04.2024. Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, лише 04.03.2026 о 14:44 год., тобто несвоєчасно.
Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Згідно статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є день подачі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік , тобто 04.03.2026.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу;вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу, що в свою чергу означає, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Проте, згідно з ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що у свою чергу умисел поділяється на дві форми прямий та непрямий.Прямим - є умисел, якщо особа усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх настання. Непрямим - є умисел, якщо особа усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і свідомо допускала настання цих наслідків.
Таким чином вбачається, що суб`єктивною ознакою правопорушення у даному випадку слід вважати саме непрямий умисел.
Сукупність досліджених доказів дає підстави зробити висновок, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності знала про свій обов`язок вчасно подати декларацію після звільнення, проте легковажно віднеслась до такого.
Досліджені докази вважаю належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, надано не було.
Зокрема вина ОСОБА_1 підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення №186 від 26.03.2026; Рішення № 1 першої сесії восьмого скликання Середнянської селищної ради від 01.12.2020 «Про початок повноважень депутатів Середнянської селищної ради»; розпорядженням Середнянського селещногоголови від 15.02.2021 №57-К; розпорядженням Середнянської селищної ради від 01.01.2024 №01-К; посадовою інструкцією радника Середнянського селищного голови 01.01.2024; декларацією за 2024.
В матеріалах адміністративної справи наявні достатні докази, які підтверджують наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №187 від 26.03.2026 у вину ОСОБА_1 , ставиться те, що він будучи депутатом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, являючись відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», публічно не повідомив про конфлікт інтересів, який виник у нього під час участі у засіданні Середнянської селищної ради, будучи у прямому підпорядкуванні селищного голови при голосуванні за питання «Про умови оплати праці Середнянського селищного голови, заступників селищного голови, секретаря селищної ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету на строк їх повноважень», тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №188 від 26.03.2026, у вину ОСОБА_1 , ставиться те, що він: будучи депутатом Середнянської селищної ради, згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів, щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, при голосуванні за питання «Про умови оплати праці Середнянського селищного голови, заступників селищного голови, секретаря селищної ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету на строк їх повноважень», тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, передбачено відповідальність за: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів .
Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів .
Диспозиції цих норм за своїм змістом є бланкетними адміністративно-правовими нормами, тобто нормами, які лише називають або описують правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема, ст.ст. 1, 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст.59-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норми ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.
Згідно примітки до ст. 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 , будучи і депутатом VIII скликання Середнянської селищної ради та радником Середнянського селищного голови, особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28, ч.1 ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», публічно 10 травня 2024 року на 28 сесії VIII скликання Середнянської селищної ради, при голосуванні за питання «Про умови оплати праці Середнянського селищного голови, заступників селищного голови, секретаря селищної ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету на строк їх повноважень» не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
При цьому у порушення вимог п.3 ч.1 28 ЗУ «Про запобігання корупції» а саме 10 травня 2024 року перебуваючи на 28 сесії VIII скликання Середнянської селищної ради вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме проголосував «ЗА» за питання «Про умови оплати праці Середнянського селищного голови, заступників селищного голови, секретаря селищної ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету на строк їх повноважень» чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 1 Закону, реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. 
Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини 1 статті З цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання. 
Відповідно до пунктів 1-4 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або у колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Відповідно до частини 5 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.
Відповідно до частини 7 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» закони та інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, порядок надання окремих видів державних послуг та провадження інших видів діяльності, пов`язаних із виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, мають передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів службових осіб, діяльність яких вони регулюють.
Згідно з пунктами 1 і 2 статті 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів»; повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.
Рішенням першої сесії VIII скликання Середнянської селищної ради від 01.12.2020 «Про початок повноважень депутатів Середнянської селищної ради» ОСОБА_1 розпочав свої повноваження, як депутат Середнянської селищної ради.
Розпорядженням Середнянського селищного голови ОСОБА_2 від 01.01.2024 № 01-к ОСОБА_1 переведено на посаду радника Середнянського селищного голови, з 01 січня 2024 року.
Так, ОСОБА_1 , перебуваючи у прямому підпорядкуванні Середнянського селищного голови 10 травня 2024 року на 28 сесії VIII скликання Середнянської селищної ради, при голосуванні за питання «Про умови оплати праці Середнянського селищного голови, заступників селищного голови, секретаря селищної ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету на строк їх повноважень»» публічно не повідомив про конфлікт інтересів, який виник у нього під час голосування на сесії Середнянської селищної ради.
Згідно ч.1 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» правила врегулювання конфлікту інтересів у діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів, суддів Конституційного Суду України, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.
Згідно статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом. Згідно ч.3 ст. 59 і якщо повідомлення про конфлікт інтересів здійснено на засіданні ради, іншого колегіального органу, інформація про таке повідомлення обов`язково вноситься до протоколу засідання ради, іншого колегіального органу.
ОСОБА_1 , перебуваючи у прямому підпорядкуванні Середнянського селищного голови 10 травня 2024 року на 28 сесії VIІІ скликання Середнянської селищної ради, при голосуванні за питання «Про умови оплати праці Середнянського селищного голови, заступників селищного голови, секретаря селищної ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету на строк їх повноважень»» публічно не повідомив про конфлікт інтересів, який виник у нього під час участі у засіданні ради і брав участь у голосуванні, та не вжив заходів, щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.
Згідно витягу з протоколу 28-ої сесії Середнянської селищної ради восьмого скликання при голосуванні за питання «Про умови оплати праці Середнянського селищного голови, заступників селищного голови, секретаря селищної ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету на строк їх повноважень»» ОСОБА_1 про конфлікт інтересів не повідомляв та голосував.
Відповідно до п.1.2, 1.4 посадової інструкції радник селищного голови призначається та звільняється з посади розпорядженням селищного голови відповідно до законодавства України та безпосередньо підпорядковується селищному голові.
Відповідно до п. 1.1 посадової інструкції радник голови селищної ради є посадовою особою патронатної служби або працівником виконавчого апарату.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 2.10 положення про преміювання, преміювання працівників здійснюється за особистий вклад в загальні результати роботи щомісяця, щокварталу, щопівроку або за підсумками року, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат, у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш ніж 10% від посадових окладів та економії фонду оплати праці. Рішення про преміювання працівників та розміри премії посадовим особам патронної служби приймається селищним головою за поданням секретаря ради, заступника селищного голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, керівника структурного підрозділу. Селищний голова має право за поданням секретаря ради, заступника селищного голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, керівника структурного підрозділу прийняти рішення щодо збільшення окремим працівникам розміру премії в межах наявних коштів на місяць, за який здійснюється преміювання.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» пряме підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Тобто реальний конфлікт інтересів існує тоді, коли особа, користуючись наданими службовими повноваженнями для задоволення приватного інтересу, приймає рішення або вчиняє дію на користь себе або третіх осіб.
З викладеного вбачається та є очевидним, що у депутата Середнянської селищної ради ОСОБА_1 був наявний приватний інтерес зумовлений роботою у тому числі прямим підпорядкуванням селищному голові Середнянської селищної ради.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики: 1) керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано; 2) не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях; 3) керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності.
На депутатів місцевих рад поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить
Депутат місцевої ради набуває права ухвального голосу з моменту визнання його повноважень. Кожний депутат місцевої ради у раді та її органах, до складу яких він входить, має один голос
Депутат місцевої ради, який не входить до складу відповідного органу ради, може брати участь у його роботі з правом дорадчого голосу.
Визначення потенційного та реального конфлікту інтересів, приватного інтересу наведенні у ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якою реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону, під реальним конфліктом інтересів розуміється суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Обов`язковою ознакою, за якою, є будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.
Крім того, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.
Об`єктивна сторона адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1727 КУпАП, полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які впливають на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.
Окрім того, адмінправопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1727 КУпАП, вчиняється у формі діяння (вчинення дій чи прийняття рішень) в умовах реального конфлікту інтересів.
В даному випадку предметом судового розгляду є не корупційне правопорушення, а адмінправопорушення пов`язане з корупцією, яке полягає у недотриманні обмежень, передбачених ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», якою зокрема передбачено, що особа має повідомляти про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а також не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, що в даному випадку не було дотримано ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 2.1. Методичних рекомендацій «щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» Національного агентства з питань запобігання корупції - основними складовими конфлікту інтересів є приватний інтерес, наявність службових (представницьких) повноважень, а також наявність суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями.
Приватним інтересом може вважатися будь-який як майновий, так і немайновий інтерес. Закон допускає необмежене коло обставин та ситуацій, що можуть свідчити про наявність приватного інтересу чи зумовлювати його виникнення за певних умов.
Практично це означає, що кожен службовець (посадова особа) при виконанні своїх повноважень повинен брати до уваги увесь спектр своїх не лише правових (юридичних), а й соціальних (приватних) відносин, які зумовлюють виникнення майнового чи немайнового інтересу.
Також не слід виходити з того, що джерелом приватного інтересу можуть бути лише приватні, позаслужбові відносини. Приватний інтерес в окремих випадках може виникати й зі службових повноважень, тобто полягати у зацікавленості в ухваленні або неухваленні певних рішень, результатах службових розслідувань, дисциплінарних провадженнях, за наслідком яких особа може понести юридичну відповідальність тощо.
При вирішення питання щодо наявності приватного інтересу у сфері службових повноважень як складової конфлікту інтересів слід у кожному випадку враховувати конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових/представницьких повноважень під час прийняття того чи іншого рішення.
Констатація порушення зазначених вимог закону та, відповідно, вчинення адміністративних правопорушень, передбачених диспозицією частин першої та другої статті 172-7 КУпАП, можливі за таких умов:- в особи наявний реальний конфлікт інтересів;- за наявності реального конфлікту інтересів особа у визначеному законом порядку не повідомляє про конфлікт інтересів;- за наявності реального конфлікту інтересів особа під час виконання своїх службових/представницьких повноважень вчиняє дії чи приймає рішення.
3 огляду на визначення реального конфлікту інтересів, наведене в абзаці 13 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» для його констатації необхідне встановлення одночасно таких складових: приватний інтерес; службові/представницькі повноваження: суперечність між приватним інтересом та службовими/представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноваження.
Конфлікт інтересів - це ситуація, при якій службова особа, виконуючи свої службові обов`язки, має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і не обов`язково призводить до прийняття неправомірного рішення вчинення неправомірного діяння, але здатний до цього призвести.
Суперечність полягає в тому, що з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий та/або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки або представницькі повноваження в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь якого впливу приватного інтересу.
Таким чином, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи те чи інше рішення та/або, вчиняючи ту чи іншу дію, стоїть перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу (власних інтересів, інтересів близьких осіб).
Законом не встановлюється заборон чи обмежень на наявність приватного інтересу, як такого. Йдеться про дотримання правил етичної поведінки та відповідну оцінку приватних інтересів через призму можливого їх негативного впливу на об`єктивність прийняття рішень чи дій особи при реалізації своїх службових чи представницьких повноважень. Джерелом приватного інтересу можуть бути не лише приватні, позаслужбові відносини. Приватний інтерес в окремих випадках може виникати також зі службових повноважень, тобто полягати у зацікавленості в ухваленні або неухваленні певних рішень, результатах службових розслідувань, дисциплінарних провадженнях, за наслідком яких особа може понести юридичну відповідальність тощо.
Тому, навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.
Пряме підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням (ст.1 Закону України «Про запобігання корупції»).
У відносинах прямого підпорядкування, конфлікт інтересів, як правило наявний тому, що підпорядковані особи, схильні діяти в інтересах керівника, під час проведення будь-яких дій відносно керівника розуміють, що результати проведення таких дій вплинуть на подальше застосування або не застосування відносно керівника стягнень чи встановлення або не встановлення заохочень. В той же час, особи які проводять перевірочні або службові дії відносно свого керівника розуміють, що перебувають у залежності від свого керівника в розрізі, встановлення додаткових виплат (премії, надбавки, доплати) інших заохочувальних дій, або накладення стягнень, керівником відносно них. Отже, в незалежності від прийнятих рішень, в межах дій, які проводяться підлеглими працівниками відносно свого керівника, завжди виникає конфлікт інтересів.
Аналізуючи викладені вище норми чинного законодавства в їх сукупності та відповідно до встановлених в судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпА, а саме: не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, при голосуванні за питання «Про умови оплати праці Середнянського селищного голови, заступників селищного голови, секретаря селищної ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету на строк їх повноважень».
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень передбачених ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП, підтверджується: протоколами про адміністративне правопорушення №№187 та 188 від 26.03.2026; Рішенням першої сесії VIII скликання Середнянської селищної ради від 01.12.2020 «Про початок повноважень депутатів Середнянської селищної ради»; Розпорядженням Середнянського селищного голови ОСОБА_2 від 01.01.2024 № 01-к; рішенням від 10.05.2024 10 травня 2024 року на 28 сесії VIII скликання Середнянської селищної ради; положенням про преміювання від 10 травня 2024 року; протоколом голосування від 10 травня 2024 року на 28 сесії VIII скликання Середнянської селищної ради; посадовою інструкцією радника Середнянського селищного голови.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.
За наведених вище обставин, на підставі ст. 36 КУпАП шляхом поглинення менш серйозного адміністративного стягнення більш серйозним, слід призначити адміністративне стягнення, в межах санкції ч.2 ст. 172-7 КУпАП.
Так, згідно ч.2 ст. 172-7 КУпАП, вчинення дій передбачених диспозицією вказаної норми тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.
При призначенні адміністративного стягнення суд виходить із змісту ст. 33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи та наслідки, особу порушника, враховуючи наявність медичної документації, захворюваності пов`язаного з проходженням військової служби, матеріальний стан особи, ступінь її вини, та приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсост мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.
З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення нею нових правопорушень можливо шляхом призначення покарання у вигляді штрафу у межах санкції ч.2 ст. 172-7 КУпАП., яке є необхідним і достатнім, та, згідно ст.. 23 КУпАП, відповідає меті адміністративного стягнення.
Згідно ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3328,00 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 665,60 грн. 
Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, 40-1, 245, 283-285, 287-291 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 172-6 КУпАП (справа №308/4681/26 провадження 3/308/1753/26) та ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (справа №308/4679/26 провадження №3/308/1752/26) та за ч.2 ст. 172-7 КУпАП (справа №308/4678/26 провадження №3/308/1751/26) та присвоїти об`єднаному провадженню єдиний унікальний номер справи №308/4678/26 (провадження №3/308/1751/26).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП.
У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у межах санкції передбаченої ч.2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.
Відповідно до ч.1 ст. 307 та ч.2 ст. 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. 

Суддя Ужгородського 
міськрайонного суду         О.В.Фазикош