ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/25461/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 26.01.2026 ( суддя Батманова В.В.) в адміністративній справі №160/25461/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: Головний спеціаліст відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду з безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Курлаєва Юлія Сергіївна, Головний спеціаліст відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду з безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Шмельов Микита Вячеславович про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення,- 
ВСТАНОВИВ:
До Соборного районного суду міста Дніпра 16 січня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, треті особи – Головний спеціаліст відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду з безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Курлаєва Юлія Сергіївна, Головний спеціаліст відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду з безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Шмельов Микита Вячеславович про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову, позивач зазначав, що 03.07.2025 інспектором винесено постанову серії АВ № 00006610, згідно із якою 26.06.2025 о 17 год 36 хв., за адресою М-30, 949+491, Дніпропетровська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF FT 85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 12,122% (1.394 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. 03.07.2025 інспектором винесено постанову серії АВ № 00006612, згідно із якою 26.06.2025 о 18 год 51 хв., за адресою М-30, 949+608 (М-04, км 186+337), Дніпропетровська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF FT 85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 13,583% (1.562 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. 03.07.2025 інспектором винесено постанову серії АВ № 00006613, згідно із якою 27.06.2025 о 09 год 14 хв., за адресою М-14, 126+562, Миколаївська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF FT 85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,470% (0.974 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. 03.07.2025 інспектором винесено постанову серії АВ № 00006617, згідно із якою 26.06.2025 о 20 год 41 хв., за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF FT 85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,026% (1.268 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП, інспектором не з`ясовано належним чином всі обставини у справі, не враховані доводи правопорушника.
Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 26.01.2026 позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ухвалення рішення з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт посилається на те, що під час винесення оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєного правопорушення, обґрунтовано виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Справа судом апеляційної інстанції розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає виходить з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 03.07.2025 інспектором винесено постанову серії АВ № 00006610, згідно із якою 26.06.2025 о 17 год 36 хв., за адресою М-30, 949+491, Дніпропетровська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF FT 85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 12,122% (1.394 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон. Спірною постановою позивача притягнуто до адміістративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. 03.07.2025 інспектором винесено постанову серії АВ № 00006612, згідно із якою 26.06.2025 о 18 год 51 хв., за адресою М-30, 949+608 (М-04, км 186+337), Дніпропетровська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF FT 85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 13,583% (1.562 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. 03.07.2025 інспектором винесено постанову серії АВ № 00006613, згідно із якою 27.06.2025 о 09 год 14 хв., за адресою М-14, 126+562, Миколаївська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF FT 85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,470% (0.974 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. 03.07.2025 інспектором винесено постанову серії АВ № 00006617, згідно із якою 26.06.2025 о 20 год 41 хв., за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF FT 85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,026% (1.268 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами абз. 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10 вересня 2014 року № 442, утворено
Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.
Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Приписами пп. 15, 27, 29 п. 5 Положення № 103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.
Отже, відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.
У відповідності до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
В силу вимог частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують навантаження на вісь (для доріг державного значення):
- на одинарну вісь - 11,5 тонн;
- на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр - 11,5 тонн; від 1 до 1,3 метра - 16 тонн; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18 тонн; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тони - 19 тонн; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тони - 23 тонни, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів - 20 тонн;
- на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше - 21 тонну; понад 1,3 до 1,4 метра 24 - тонни.
Частиною 2 статті 132-1 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Положеннями п. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Так, наявність події адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
У відповідності до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Нормами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Враховуючи вищезазначене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.
Відповідно до приписів статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ч.10 та ч.11 ст.44 Кодексу України з процедур банкрутства, в ході процедури розпорядження майна, розпоряднику майна, заборонено втручатися в оперативно-господарську діяльність боржника.
Відповідно ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор – це арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.
Згідно ст.59 Кодексу України з процедур банкрутства, з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: 
-господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо;
-у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;
-припиняється нарахування неустойки (штрафу,пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.
Відповідно ч.3 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства, під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов`язаний використовувати лише один (ліквідаційний) рахунок боржника в банківській установі. Залишки коштів на інших рахунках перераховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної і додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
Згідно ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому: 1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії бля працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.
Частиною 1 ст.59 Кодексу України з процедур банкрутства, передбачено, що з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі, можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо.
Отже, з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, таким чином, зазначена посадова особа, в даному випадку позивач, при вирішені певного кола питань є обмеженою нормами специфічного законодавства про банкрутство, тому викладені обставини свідчать про відсутність у позивача реальної можливості не допускати порушення, зазначені в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, не порушуючи норм спеціального закону, та відповідно відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, про що свідчить звернення позивача із заявою про вчинення кримінального правопорушення, незаконного заволодіння транспортним засобом DAF FT 85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, апеляційний суд бере до уваги висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якій зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд першої інстанції правильного висновку про задоволення позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.
Рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 26.01.2026 в адміністративній справі №160/25461/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.
Повний текст постанови виготовлено 20 травня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова