Справа № 358/1876/25 Головуючий в суді І інстанції - Романенко К.С. 
Провадження № 33/824/523/2026 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
27 березня 2026 року м. Київ 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,
за участю: 
особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника - адвоката Мельниченка Є.О.,
потерпілої ОСОБА_2 ,
представника потерпілої - адвоката Бойкініча Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богуславського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Київ, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , та місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, особи з інвалідністю 2 групи, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 27.03.2019, орган, що видав 3221, РНОКПП: НОМЕР_2 ,-
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 15 вересня 2025 року близько 17 год 30 хв, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , здійснив домашнє насильство стосовно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .
Постановою Богуславського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що місцевим судом під час розгляду справи невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що потягло за собою неповне з`ясування усіх обставин справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
Апелянт вказує, що ОСОБА_2 в судовому засіданні при наданні пояснень суду стверджувала, що діями ОСОБА_1 їй спричинено фізичне та психологічне насильство.
При цьому факт спричинення саме ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 не підтверджується жодними об`єктивними доказами. Матеріали справи дійсно містять висновок експертного дослідження (обстеження) ОСОБА_2 № 78, під час якого у ОСОБА_2 виявлено ушкодження: синці задньої поверхні правого плеча, крижової ділянки зліва та задньої поверхні шиї, які утворилися від дії тупого(их) предмета(ів) та відносяться до легких тілесних ушкоджень. 
Однак, матеріали справи не містять доказів, які б вказували на обставини отримання описаних тілесних ушкоджень під час виниклого побутового конфлікту між апелянтом та ОСОБА_2 ..
Також, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що під час надання пояснень суду неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , місцевим судом не вжито заходів до видалення з зали суду ОСОБА_1 та його колишньої дружини ОСОБА_2 , що унеможливило надання дитиною об`єктивних пояснень по справі.
До того ж, протокол про адміністративне правопорушення та записи з нагрудних відеокамер поліцейських також не можуть бути визнані належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені та зафіксовані в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Так само з пояснень працівників поліції, здобутих під час судового розгляду, неможливо встановити обставини, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, при цьому вони не відображають та не підтверджують факти, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, адже лише описують події, встановлені працівниками поліції по приїзду за викликом і не пов`язані з іншими доказами ймовірної винуватості ОСОБА_1 ..
Крім того, судом не взято до уваги пояснення апелянта щодо характеру взаємовідносин між ним та ОСОБА_2 , що має значення для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідків, отриманих під час судового розгляду, не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Також, згідно посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Управлінням соціального захисту населення Богуславської райдержадміністрації Київської області 16.11.2018, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи.
Заслухавши доповідь судді, 
пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мельниченка Є.О., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити,
пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Бойкініча Р.С., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.
Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , працівників поліції Ніколенка В.М. та Обозового С.М., свідка ОСОБА_3 , дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів, постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.
На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується перш за все письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться: 
- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 712306 від 30.09.2025, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення;
- у відеозаписі із нагрудної відеокамери працівників ВП № 2 Обухівського РУП НУНП в Київській області, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення ОСОБА_1 норм закону;
- у протоколі прийняття заяви ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.09.2025;
- у висновку експертного дослідження (обстеження) ОСОБА_2 № 78, дослідження розпочато 16.09.2025, закінчено 23.09.2025 із підсумками, під час проведення судово-медичного дослідження (обстеження) гр. ОСОБА_2 , 1986 року народження виявлено ушкодження: синці задньої поверхні правого плеча, крижової ділянки зліва та задньої поверхні шиї, які утворилися від дії тупого(их) предмета(ів) та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вище вказані ушкодження, не виключено, могли утворитися за обставин вказаних в направленні;
- у терміновому заборонному приписі, складеного ДОП СП ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київської області, ст. лейтенантом поліції Обозовим С.М. стосовно кривдника ОСОБА_1 , серія АА № 442714 від 15.09.2025 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства стосовно постраждалої особи ОСОБА_2 . Заходами термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи строком на 3 доби з 19.20 хв. 15.09.2025 та діє до 19.20 хв. 18.09.2025.
Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним той факт, що ОСОБА_1 здійснив домашнє насильство стосовно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 , отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не вчиняв домашнього насильства відносно колишньої дружини не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами та показами свідка та поліцейських.
Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази у підтвердження того, що ОСОБА_1 заподіяв потерпілій ОСОБА_2 тілесні ушкодження, чим заподіяв фізичної шкоди - є хибними, оскільки у вину ОСОБА_1 ставиться заподіянні потерпілій ОСОБА_2 психологічної шкоди.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 27 жовтня 2025 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Богуславського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя О.М. Рудніченко