Справа № 183/4680/26
№ 1-кп/183/1840/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області у спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 12026047350000059 від 31 березня 2026 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді курсант навчального взводу навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України,
в с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акту та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч.1 ст.394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності (а.с.13-15).
Ухвалою суду від 23 квітня 2026 року за клопотанням прокурора, відповідно до вимог статей 381, 382 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, призначено до судового розгляду без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження.
Відповідно до ч.4 ст.107 КК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За результатами спрощеного провадження встановлено, що згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №196 від 05.07.2024 року, солдат ОСОБА_3 вважається таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою курсанта навчального взводу навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Згідно зі ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.
Відповідно до п. 16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованим, зразком високої культури, скромності й витримки.
Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, і проходячи її на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, всупереч вимогам ст.ст. 15, 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року, п. 16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на початку березня 2024 року (більш точна дата під час досудового розслідування не встановлена), знаходячись у м. Самар Новомосковського (Самарівського) району Дніпропетровської області, шляхом проходження анкетування у чат-боті невстановленого досудовим розслідуванням сайту в мережі Інтернет заповнив свої анкетні дані, завантажив власне фотозображення та зразок власного підпису, тим самим сприяв вчиненню кримінального проступку, замовив підроблене посвідчення водія категорії «В» на своє ім`я, та в подальшому отримав виготовлене підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії «В» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні ТОВ «Нова Пошта», з метою його подальшого використання на території України.
Крім того, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, і проходячи її на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, всупереч вимогам ст.ст. 15, 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року, п. 16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 30 березня 2026 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, керуючи мопедом «Suzuki», без номерних знаків, рухався поблизу вул. Одеська, 34, м. Самар, Дніпропетровська область, де був зупинений працівниками поліції відділу реагування патрульної поліції Самарівського ГУНП в Дніпропетровській області, та на законну вимогу пред`явити документи, зокрема посвідчення водія, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, надав завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорій «В» на ім`я ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що таке є підробленим, а саме не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчення водія, що знаходяться в офіційному обігу на території України.
Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчить додана до обвинувального акта письмова заява.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що події кримінальних правопорушень (проступків) мала місце, вина обвинуваченогоОСОБА_3 :
-по епізоду початок березня 2024 року у пособництві, у підробленні офіційного документа (посвідчення) з метою використання;
-по епізоду від 30 березня 2026 року у використанні завідомо підробленого офіційного документа (посвідчення), при обставинах встановлених органом досудового розслідування доведена повністю, поза розумним сумнівом, а діїОСОБА_3  обґрунтовано кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що за місцем служби ОСОБА_3 характеризується негативно.
Однак, обставин, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Щире каяттяОСОБА_3 визнається судом обставиною, що пом`якшує його покарання.
Разом з тим, суд бере до уваги те, щоОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, є особою, що не має судимості, на обліку у лікарів не перебуває, є військовослужбовцем, за місцем проживання характеризується задовільно.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, зокрема тог факту, що обвинувачений є військовослужбовцем, враховуючи обставини вчинених кримінальних проступків, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за недоцільне призначення покарання у виді пробаційного нагляду та обмеження волі, оскільки даний вид покарання передбачає реальну ізоляцію особи, а вважає за необхідне призначитиОСОБА_3 у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх конкретним обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують їх, даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи покарання як кару, суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді штрафу буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судова технічна експертиза документів, яка складає 3 119,90 грн. (висновок експерта № СЕ-19/104-26/12846-ДД від 10.04.2026 року), яка підлягає стягненню з обвинуваченого на підставі вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних проступків, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись статтями 100, 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
-На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити  ОСОБА_3  покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2026 року на посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії «В» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – скасувати після набрання вироком законної сили.
Речові докази:
-посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії «В» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – знищити;
-DVD-R диск з відеозаписом – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 3 119 гривень 90 копійок.
Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя          ОСОБА_1