Справа № 467/534/26
2/467/450/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.
за участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування

Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилався на те, що 01 липня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у кредит № 71629669, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 6500 грн., строком на 30 днів, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 0,3%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 15.00% від суми наданого кредиту, що становить 975 грн.
Умовами вказаного договору також передбачено, що у разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування.
Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором, який було надіслано позичальнику на електронну адресу в порядку ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
22 липня 2025 року між позикодавцем та позичальником за ініціативою останньої укладено додаткову угоду № 15403661 до договору позики № 71629669, за умовами якої сторони погодили пролонгацію строку кредитування на 22 дні, в результаті чого строк кредитування складає 52 дні. Одночасно з цим змінено розмір денної процентної ставки з 0,8% на 1%. Додаткову угоду підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
20 серпня 2025 року між позикодавцем та позичальником укладено додаткову угоду № 15598864 до договору позики № 71629669, за умовами якої сторони погодили пролонгацію строку кредитування на 29 днів, в результаті чого строк кредитування складає 81 день. Додаткову угоду позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
17 вересня 2025 року між позикодавцем та позичальником укладено додаткову угоду № 15798054 до договору позики № 71629669, за умовами якої сторони погодили пролонгацію строку кредитування на 15 днів, в результаті чого строк кредитування складає 96 день. Додаткову угоду позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
04 жовтня 2025 року між позикодавцем та позичальником укладено додаткову угоду № 15910926 до договору позики № 71629669, за умовами якої сторони погодили пролонгацію строку кредитування на 15 днів, в результаті чого строк кредитування складає 111 днів. Додаткову угоду позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
20 жовтня 2025 року між позикодавцем та позичальником укладено додаткову угоду № 16014075 до договору позики № 71629669, за умовами якої сторони погодили пролонгацію строку кредитування на 15 днів, в результаті чого строк кредитування складає 126 днів. Додаткову угоду позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Позивачем також зазначено, що відповідача ідентифіковано за згодою ОСОБА_1 за посередництва системи BankID НБУ.
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору виконав своє зобов`язання, передавши відповідачу грошові кошти в розмірі 6500 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 за посередництва платіжної установи ТОВ «Європейська платіжна система».
В свою чергу, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за вказаним договором становить 21801 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу - 6500 грн.; заборгованості за процентами - 1950 грн.; заборгованості за комісією - 611 грн.; заборгованості за пенею/неустойкою - 12740 грн.
25 лютого 2026 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 25/02/26 за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, в тому числі а договором кредиту № 71629669 від 01 липня 2025 року.
Відповідно до реєстру прав вимог № 1 від 25 лютого 2026 року кредитодавець відступив позивачу право вимоги до боржників, в тому числі до відповідача в сумі 21801 грн.
Посилаючись на вказані обставини, позивач через свого представника просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 21801 грн., судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

Процесуальні дії у справі

Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21 квітня 2026 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача - фізичної особи. Вказаною ухвалою судді, також задоволено клопотання представника позивача про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» доказів.

Позиції сторін

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про його дату, час і місце повідомлялась належно, згідно позовної заяви просила провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Від представника позивача до судового засідання також надійшла заява, згідно якої вона просила суд розгляд справи провести за відсутності представника ТОВ «Фінпром Маркет».
Відповідач до суду не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання та публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
При цьому від відповідача до судового засідання надійшла заява згідно якої остання просила суд слухання у справі провести за її відсутності. Відповідач також зазначила, що не заперечує проти стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією. Одночасно з цим просила в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені відмовити. Крім того, просила суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вражає такий розмір витрат завищеним та таким, що не відповідає складності справи.
За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був.

Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи

У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого.
Зокрема, суд установив, що 01 липня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71629669.
За умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (кредит), на погоджений умовами договору строк (строк кредиту), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
Умовами договору надання коштів у кредит визначено основні параметри та умов кредиту. Так, сторонами погоджено, що сума кредиту за вказаним договором становить 6500 грн., яка надається на строк 30 днів, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,300% в день.
Сторонами також узгоджено, що комісія за надання кредиту становить 15,00% від суми наданого кредиту та у грошовому виразі складає 975 грн.
Крім того, вказаний договір містить відомості про: дату надання кредиту; дату повернення кредиту; розмір денної процентної ставки; розмір процентів за понадстрокове користування кредитом; розмір пені; розмір орієнтовної реальної річної процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту та розміру загальних витрат за кредитом.
Розділом 3 вказаного договору встановлено порядок реєстрації позичальника в ІКС, зокрема, передбачено, що для отримання кредиту, позичальник має бути зареєстрований в ІКС, для чого він проходить процедуру реєстрації на сайті та результатом проходження всіх етапів реєстрації є створення особистого кабінету позичальника.
Вказаним договором також передбачено, що перед укладенням (підписанням) договору, позичальник обзнайомлюється з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить в тому числі проект договору, політикою конфіденційності, правилами надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку, іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на сайті кредитодавця: інформацією, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних».
Договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки.
Підписуючи електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором, позичальник засвідчує, що його акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується усіма без виключення умовами оферти.
Крім того, розділ 6 договору кредитної лінії містить детальні умови щодо порядку нарахування, сплати процентів, комісії та інших платежів, порядок повернення кредиту.
Укладаючи цей договір позичальник, зокрема, засвідчив, що ознайомився на сайті кредитодавця з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України; до моменту підписання договору вивчив умови договору та правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку, що розміщені на веб-сайті товариства, а його міст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі; договір уклався ним без нав`язування та відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення.
Вказаний договір надання коштів у кредит ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Таким чином, суд дійшов висновку, про те, що при укладенні договору надання коштів у кредит ОСОБА_1 , у відповідності до вимог закону, поінформовано про умови кредитування, строк кредитування, порядок повернення кредиту та процентів за користування кредитом, наслідки порушення умов договору, та така прийняла умови запропонованого їй договору, шляхом його підписання.
Як вбачається з платіжної інструкції, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» 01 липня 2025 року перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 6500 грн.
Вказане також підтверджується довідкою ТОВ «Европейська платіжна система», згідно якої останнє підтверджує, що на виконання умов договору про переказ коштів № ПВ30-09-20/1 від 30 вересня 2020 року, укладеного між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Европейська платіжна система», 01 липня 2025 року ОСОБА_1 було здійснено переказ грошових коштів в розмірі 6500 грн. на електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 .
Матеріали справи містять також повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 05 травня 2026 року, згідно якого зазначається про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 .
Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» надано суду виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 01 липня 2025 року по 04 липня 2025 року, згідно якої вбачається, що 01 липня 2025 року на рахунок ОСОБА_1 було здійснено переказ грошових коштів в розмірі 6500 грн.
Судом також встановлено, що 22 липня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 15403661 до договору надання коштів у кредит № 71629669 від 01 липня 2025 року, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 22 дні, в зв`язку з чим було внесено зміни до договору надання коштів у кредит.
Так, в зв`язку з внесенням змін до договору надання коштів у кредит, встановлено, що строк кредитування за вказаним договором становить 52 дні, а також визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 1%.
В зв`язку зі збільшенням строку кредитування, в новій редакції також було викладено таблицю п. 2.2. договору, яка містить відомості про дату повернення кредиту, розмір денної процентної ставки, розмір орієнтовної реальної річної процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту, а також розміру загальних витрат за кредитом.
Крім того, в зв`язку зі змінами внесеним до договору надання коштів у кредит, додаток № до вказаного договору, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит також викладено у новій редакції.
Вказану додаткову угоду з додатком до неї ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Як встановлено судом, в подальшому строк кредитування за договором надання коштів у кредит № 71629669 від 01 липня 2025 року, укладеним між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 неодноразово продовжувався, про що свідчать наявні у матеріалах справи додаткові угоди № 15598864 від 01 липня 2025 року, № 15798054 від 17 вересня 2025 року, № 15910926 від 04 жовтня 2025 року та № 16014075 від 20 жовтня 2025 року.
Так, з урахуванням укладених між позикодавцем та ОСОБА_1 додаткових угод, строк кредитування за договором надання коштів у кредит № 71629669 від 01 липня 2025 року становить 126 днів.
На підставі укладених додаткових угод, також внесено зміни до договору надання коштів у кредит в частині визначення дати повернення кредиту, розміру орієнтовної реально річної процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту та розміру загальних витрат за кредитом.
Вказані додаткові угоди до додатками до них ОСОБА_1 підписано електронними підписами одноразовим ідентифікатором.
В свою чергу, як слідує із матеріалів справи, відповідач умов укладеного договору належним чином не виконала, внаслідок чого, відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», станом на 25 лютого 2026 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором становить 21801, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6500 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 1950 грн.; пені в розмірі 12740 грн.; комісії в розмірі 611 грн.
Крім того, судом встановлено, що 25 лютого 2026 року між ТОВ «Фінпром Маркет» (фактор) та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) укладено договір факторингу № 25/02/26, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Згідно витягу із реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінпром Маркет» право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 17629669 від 01 липня 2025 року в розмірі 21801 грн., яка складається: з суми заборгованості за тілом в розмірі 6500 грн.; суми заборгованості за процентами в розмірі 1950 грн.; суми заборгованості за пенею в розмірі 12740 грн.; комісії за надання кредиту в розмірі 611 грн.
Умови договору факторингу були виконані обома сторонами про що суд робить висновок з наявної у матеріалах справи платіжної інструкції від 25 лютого 2026 року.
Тим самим суд встановив, що ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором надання коштів у кредит № 71629669 від 01 липня 2025 року.
Як встановлено судом, відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Фінпром Маркет», останнє з моменту набуття права грошової вимоги до ОСОБА_1 , будь-яких нарахувань заборгованості за договором не здійснювало.
Тож, вирішуючи справу по суті, суд ураховував наступне.
Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком (фінансовою установою), тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, між первісним кредитором ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.
Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії пов`язаної з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також відносити плату за такі послуги до загальних витрат за споживчим кредитом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частина перша статті 612 цього ж Кодексу передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу як кредитної операції міститься у статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до якої факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
В силу зазначеного вище, саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до наступного.
Позивачем у встановленому порядку доведено факт укладення між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем договору надання коштів у кредит та додаткових угод до нього, факт надання відповідачу кредитних коштів, тобто факт належного виконання первісним кредитором договірних зобов`язань щодо надання коштів кредиту у розмірі та строки, передбачені умовами договору та додаткової угоди до нього.
Крім того, позивачем доведено перехід права грошової вимоги до відповідача за договором надання коштів у кредит ТОВ «Фінпром Маркет».
В свою чергу, відповідач не заперечувала факту укладення договору надання коштів у кредит та отримання нею грошових коштів, шляхом їх перерахування на її картковий рахунок, а так само і не заперечувала проти неналежного виконання нею зобов`язань за вказаним договором.
Тож, ураховуючи наведені вище правові норми, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, суд робить висновок, що права позивача порушені відповідачем через неналежне виконання нею умов укладеного договору та непогашення дійсної заборгованості.
При цьому, відповідач розмір заборгованості за тілом кредиту, комісією за надання кредиту та процентами за користування кредитом не оспорювала, контррозрахунків, в цій частині, суду не подавала.
В зв`язку з цим, суд, перевіривши правильність розрахунків щодо заборгованості за тілом кредиту, комісією за надання кредиту та процентами за користування кредитом, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, комісією за надання кредиту та процентам за користування кредитом у розмірі заявленому позивачем.
Однак щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені, суд вважає, що такі не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до підпункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 01 липня 2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
Таким чином, відповідач відповідно до вимог п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільнена від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Крім того, як зазначає Верховний Суд у постанові Пленуму Верховного Суду від 07 лютого 2025 року № 6, пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України не може розглядатись як порушення права кредитора на мирне володіння майном, оскільки такі заходи мають тимчасовий характер та спрямовані на захист інтересів боржника в умовах воєнного стану.
За такого, в силу припису п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит, первісним кредитором, з коштів внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості, 260 грн. було спрямовано на погашення пені.
Однак, оскільки первісним кредитором, в порушення положень п. 18 Перехідних положень ЦК України, було здійснено зарахування частини сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення штрафних санкцій (пені), суд приходить до висновку, що сума коштів у розмірі 260 грн. підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за договором надання коштів у кредит, яка підлягає стягненню з відповідача за позовними вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту, комісією та процентам за користування кредитом.
Як наслідок, цей позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо питання розподілу судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового зборута витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема й витрат на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1074,81 грн. судового збору, що становить 40,37 відсотків.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходив з наступного.
Так представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року, укладений між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О., який у п. 4.1 містить види правничої допомоги та розмір винагороди адвоката; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; витяг з акту № 9ФП від 02 березня 2026 року приймання передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року; копію платіжної інструкції кредитного переказу від 25 березня 2026 року, призначенням платежу якої є оплата згідно акту № 9ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги; документи, що підтверджують надання професійної правової допомоги адвокатом.
При цьому, витяг з акту № 9ФП від 02 березня 2026 року приймання передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року містить перелік наданих послуг, а саме: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів для формування позовної заяви; судовий супровід в суді першої інстанції, який включає підготовку/складання та направлення/подачу позовної заяви до боржника та за необхідності інших заяв по суті справи, а електронній формі за посередництвом Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, в тому числі представництво інтересів клієнта в суді. Розмір наданих адвокатом послуг, згідно вказаного акту визначено у розмірі 4500 грн.
Судом врахований висновок Верховного Суму, сформований у постанові від 23 грудня 2021 року у справі №755/7943/20-ц про те, які документи можуть бути подані для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Відповідно до викладеного у постанові висновку цей перелік не є вичерпним. Питання оцінки достатності доказів, поданих у підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу чи тих, які будуть понесені, перебуває у межах дискреції суду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач, заперечуючи розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зазначила, що вважає розмір витрат на правничу допомогу завищеним та таким, що не відповідає складності справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема у рішеннях від 12.10. 2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №753/15683/15.
Суд погоджується, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн. не відповідають ступеню складності справи, яка відповідно до статті 19 ЦПК України є малозначною справою та підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, часу, витраченому адвокатом на виконання робіт за договором про надання правової допомоги, кількості судових засідань, проведених у справі, обсягу наданих доказів на обґрунтування позову, а тому з урахуванням принципів об`єктивності, справедливості та розумності, враховуючи, що у спірних правовідносинах судова практика є сталою, а обсяг документів на підтвердження позовних вимог не є значним, наявні підстави для задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру таких витрат до 3000 грн.
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено частково, позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1211,10 грн. пропорційно розміру задоволених вимог.
З цих підстав, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором надання коштів у кредит № 71629669 від 01 липня 2025 року в розмірі 8801 (вісім тисяч вісімсот одна) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 10 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судовий збір у розмірі 1074 (одна тисяча сімдесят чотири) грн. 81 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (ЄДРПОУ 43311346, 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33);

Відповідач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя           Ірина Явіца