Справа № 204/11482/25
Провадження № 2/204/945/26 
РІШЕННЯ
іменем України

19 червня 2026 року м. Дніпро
Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі головуючого – судді Книш А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

ВСТАНОВИВ: 
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього заборгованість у розмірі 209082,17 грн, суму сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17012,95 грн. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 29 травня 2021 року між АТ «Альфа Банк» та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631669370. Банк взяті відповідно до угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 209082,17 грн.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 29 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 12 січня 2026 року, відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості, сформованої шляхом капіталізації процентів та штучного збільшення кредитного ліміту без надання нових коштів, зменшити розмір заявлених до стягнення процентів як неспівмірних наслідкам порушення зобов`язання, а також надати розстрочку виконання рішення суду шляхом встановлення фіксованого щомісячного платежу у розмірі 2500 грн та визначити у резолютивній частині рішення платіжні реквізити, за якими має здійснюватися платежі з метою належного, добровільного та своєчасного виконання судового рішення без застосування заходів примусового виконання. Також просила врахувати воєнний стан, складне матеріальне становище відповідача та наявність двох дітей на утриманні. Зазначає, що не заперечує сам факт отримання кредитної картки в АТ «СЕНС БАНК», однак категорично не погоджується із розміром заборгованості, заявленим позивачем до стягнення. Останній платіж за кредитним договором було здійснено відповідачем у січні 2022 року. Після цього відповідач не мала можливості належно виконувати зобов`язання, у зв`язку з чим умови договору не дотримувалися, що відповідно до його положень виключало можливість пролонгації договору. Жодних дій, які могли б свідчити про волевиявлення на продовження строку дії договору, відповідачем не вчинялось, нові умови кредитування не підтверджувались, кредитними коштами після закінчення строку дії договору відповідач не користувалась. АТ «СЕНС БАНК» у 2022–2025 роках систематично збільшував розмір заборгованості шляхом нарахування процентів та включення їх до загальної суми кредитного ліміту, що призводило до його штучного зростання. Додатково відповідач повідомляє, що 23 серпня 2019 року уклала шлюб та змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 . Після початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України відповідач опинилась у вкрай складному матеріальному становищі, сім`я проживає виключно за рахунок мінімальної заробітної плати чоловіка. За таких обставин стягнення суми, яка майже втричі перевищує тіло кредиту, є неспівмірним та таким, що порушує баланс інтересів сторін.
14 січня 2026 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача ОСОБА_4 вказує, що жодних заяв від відповідача щодо незгоди зі зміною ліміту або анулювання кредитної лінії або інших заяв щодо розірвання договору, до банку не надходило. Матеріалами справи підтверджується, що банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит, та те, що позичальник свої зобов`язання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість. Зазначений договір є чинним, у встановленому законом порядку не оскаржувався, а отже, діє презумпція правомірності правочину. Відповідач зазначає, що не мала можливості належно виконувати зобов`язання, проте зазначена обставина не звільняє відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання. Отже, висновки, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, не спростовують заявлених позовних вимог. Враховуючи викладене, представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Також просить вважати вірним ОСОБА_5 відповідача ОСОБА_1 .
У запереченнях на відповідь на відзив, які надійшли на адресу суду 16 січня 2026 року, відповідач зазначає, що позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, що після закінчення первісного 365-денного строку ним було прийнято окреме рішення про пролонгацію кредитної лінії саме щодо відповідача, а також що відповідач була належним чином, своєчасно та достовірно повідомлена про таку пролонгацію і погодилась із нею. Таким чином, нарахування процентів після закінчення строку користування кредитною лінією у 365 днів, а також подальше збільшення тіла кредиту без доведення пролонгації договору та без фактичного користування кредитними коштами є необґрунтованим, неспівмірним та таким, що порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності. Посилання позивача на презумпцію правомірності правочину не спростовує доводів відповідача, оскільки відповідач не оспорює дійсність договору як такого, а заперечує правомірність розрахунку заборгованості та періоду нарахування процентів.
Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 
29 травня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631669370 (а.с.9 зворотна сторона-10, 12).
Згідно з Паспортом споживчого кредиту, підписаним відповідачем 29 травня 2021 року, сума/ліміт кредиту становить 77400 грн, строк кредитування - 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, процентна ставка фіксована 35,99% річних (а.с.8-9).
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 29 травня 2021 року банк виконав, відкривши відповідачу картковий рахунок та видавши кредитну платіжну карту, а також встановивши 29 травня 2021 року кредитний ліміт у розмірі 77400 грн, що підтверджується випискою з рахунка відповідача з кредитною карткою «World Debit Mastercard». Відповідач користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість (а.с.13-16).
Укладання між сторонами спірного договору та отримання кредитної картки відповідачем також не заперечується.
23 серпня 2019 року відповідач уклала шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » (а.с.65).
12 серпня 2022 року найменування АТ «Альфа-Банк» змінено на АТ «СЕНС БАНК» відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» №2/2022 від 12 серпня 2022 року (а.с.28 зворотна сторона-30).
Однак, зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав у зв`язку з чим, згідно з наданим банком розрахунком (а.с.7), заборгованість відповідача станом на 07 липня 2025 року становить 209082,17 грн, яка складається з: 
- заборгованість за простроченим тілом кредиту – 126332,39 грн;
- заборгованість за відсотками – 82749,78 грн.
Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне.
За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором. На підтвердження користування відповідачем кредитними коштами до матеріалів справи долучено банківську виписку (а.с.13-16).
Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «СЕНС БАНК», не довів відсутність заборгованості.
Посилання у відзиві на позовну заяву на те, що розмір заборгованості є необґрунтованим та неспівмірним не заслуговують на увагу, оскільки відповідач, стверджуючи, що позивач не довів правильності свого розрахунку, не надав власного контррозрахунку чи фіскальних документів на підтвердження повної або часткової сплати заборгованості за кредитом у розмірах, що є відмінними від наданого банком розрахунку.
Із наданих банком розрахунку заборгованості та виписки по рахунку відповідача, вбачається інформація про всі операції за рахунком, у тому числі про використання кредитних коштів, нарахування платежів та здійснені відповідачем проплати, які були враховані банком при визначенні суми боргу. При цьому відповідач, посилаючись на здійснення погашення заборгованості, не надав суду власного контррозрахунку чи інших доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 209082,17 грн, з яких заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 126332,39 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 82749,78 грн. 
Позивач також просив стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 17012,95 грн. На підтвердження понесених судових витрат суду надано (а.с.20-24):
- копію Договору про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року, відповідно до п.3.1. якого за надання послуг, що полягають у вчиненні виконавцем дій, передбачених п.1.1.1 та п.1.1.2 цього договору, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у наведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду – 375 грн; за отримання рішення суду – 225 грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника – 7,85%;
- копію довіреності №024543/25 від 22 липня 2025 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з 17012,95 грн до 3000 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5508,99 грн (2508,99+3000). 
У відзиві на позовну заяву відповідач також просив надати розстрочку виконання рішення суду шляхом встановлення фіксованого щомісячного платежу у розмірі 2500 грн.
Пунктом другим частини сьомою статті 265 ЦПК України визначено, що у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.
Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні (ч.1 ст. 267 ЦПК України).
Згідно із частинами третьою-п`ятою статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Однак відповідачем у його заяві про розстрочення виконання рішення суду межі заявлених вимог не зазначені, а саме не вказано на який термін він просить розстрочити виконання рішення суду, а тому суд в даному випадку не оцінює надані відповідачем докази на підтвердження його доводів у заяві про розстрочення виконання рішення суду.
На підставі викладеного, у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду слід відмовити.
Разом з цим, суд звертає увагу на те, що за наявності підстав та подання відповідних доказів відповідач не позбавлений права подати до суду належним чином оформлену заяву про розстрочення виконання судового рішення на стадії його виконання.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №631669370 від 29 травня 2021 року, яка виникла станом на 07 липня 2025 року та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 126332,39 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 82749,78 грн, а всього 209082 (двісті дев`ять тисяч вісімдесят дві) гривні 17 (сімнадцять) копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» судові витрати у розмірі 5508 (п`ять тисяч п`ятсот вісім) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК», місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ідентифікаційний код 23494714.
Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 

Головуючий