Справа №638/17807/25
Провадження № 2/638/2962/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2026 року м.Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Поляков О.В., 
за участю секретаря судового засідання Кутоманової К.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 ), що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», в особі представника позивача Пономаренко Т.І., звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в якому просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за надані послуги в розмірі 49745,84 гривень за період з 01.11.2018 по 30.09.2023 року та понесені судові витрати в розмірі 2575,02 гривень.
Свої вимоги комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" обґрунтовує тим, що підприємство надає послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі отримують ці послуги і за період з 01.11.2018 по 30.09.2023 не в повному обсязі сплачують вартість наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Відповідачі є споживачами вказаних послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховані інфляційні витрати у сумі 2 733,93 грн та 3% річних у сумі 1 059,73 грн за період з березня 2019 року по листопад 2021 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, пояснив що за адресою: АДРЕСА_1 фактично не мешкає, за місцем реєстрації не отримує послуги з теплопостачання та не користується ними, оскільки фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . З іншими відповідачами не спілкується.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились про час, дату, місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.
Поштові повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися з поміткою - адресат відсутній за вказаною адресою.
Пунктом 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідачами в установлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178 ЦПК України.
Відповідно до вимог статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місце знаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.
Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Причини неявки суду не повідомили, правом на подання відзиву не скористалися.
Докази того, що відповідачі на виконання вимог статті 131 ЦПК України повідомляли суд про зміну адреси місцезнаходження, в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
КП «ХТМ» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання.
КП «ХТМ» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_1 , що свідчить про надання позивачем відповідачам послуг з опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачі є споживачами вказаних послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповідачів утворилась заборгованість за надані послуги за період з 01 листопада 2018 року по 30 червня 2023 року в розмірі 45 952 грн 18 коп.
Приписами ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що з 2015 року ОСОБА_5 не проживав за зазначеною адресою. Згідно із письмовими поясненнями мешканців-сусідів, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які надав до суду відповідач ОСОБА_5 та які мешкають за адресою: АДРЕСА_3 , вони підтвердили, що з березня 2015 року до початку повномасштабного вторгнення, а саме до 24 лютого 2022 року ОСОБА_5 проживав за адресою: АДРЕСА_4 в орендованій квартирі. 
Відповідно до акту про встановлення факту проживання № 01 від 23.01.2026 головою правління ОСББ "Німецький проект" Середою О.В. в присутності сусідів - свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які проживають за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що громадянин ОСОБА_5 по паспорту зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 - з січня 2023.
Крім того у судовому засіданні від 17.01.2026 суд на місці ухвалив задовольнити клопотання ОСОБА_5 , а саме викликати та допитати у судовому засіданні свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Так у судовому засіданні від 25.02.2026 свідок ОСОБА_11 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , пояснила, що з відповідачем ОСОБА_5 познайомились у 2015 році, останній раз відповідача бачила у 2022 році, за вказаною адресою мешкав разом із дівчиною з 2017 року. З 2023 року відповідача за вказану адресою більше не бачила. Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 є її нареченим, з відповідачем почали жити разом за адресою АДРЕСА_3 з 2017 року та до повномасштабного вторгнення. В січні 2023 року вона купила квартиру та з відповідачем переїхали за іншою адресою: АДРЕСА_3 . 
На питання головуючого свідок ОСОБА_12 пояснила, що у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 мешкає дядько ОСОБА_5 із своєю дружиною, однак ніколи там не була. Комунальні послуги за адресою АДРЕСА_3 сплачував ОСОБА_5 . Підтвердила, що свідка ОСОБА_11 знає, раніше вона була їх сусідкою, коли з відповідачем ОСОБА_5 мешкали за адресою АДРЕСА_3 .
На підтвердження сплати за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_3 , де фактично мешкав відповідач, ОСОБА_5 надано до суду копії квитанцій про сплату комунальних послуг.
Судом встановлено та наданими належними доказами підтверджено обставини про те, що ОСОБА_5 не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та не проживає в ній з 2015 року, а відтак не був споживачем житлово-комунальних послуг та фактично ними не користувався у спірний період за вказаною у позові адресою.
За таких обставин, позовні вимоги в частині пред`явлення до ОСОБА_5 за послуги теплопостачання задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно зі ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
За правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Отже судом встановлено, що у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що КП «ХТМ» звернулось до суду з позовом 11.09.2025, просить стягнути заборгованість за надані послуги за період з 01 листопада 2018 року по 30 вересня 2023 року.
Разом із тим, з процесуальний строк, що застосовується і у випадках суперечок з приводу надання житлово-комунальних послуг, стягнення заборгованості за їх несплату тощо, встановлюється тривалістю в три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).
Відповідачем ОСОБА_5 до суду було надано заяву, якій він просить застосувати до зазначених вимог строк позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 « Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2»( із змінами і доповненнями) у період з 12.03.2020 до 22.05.2020 року на всій території України установлено карантин.
Постановами КМУ від 20.05.2020 № 392 ; від 22.07.2020 № 641; від 09.12.2020 року № 1236 ( із змінами та доповненнями) встановлений постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 карантин продовжений на всій території України з 22.05.2020 року до 31.12.2022 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 внесено зміни до законодавчих актів, зокрема п.5 Закону Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 12 такого змісту:
«12. Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559. 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Враховуючи те, що на всій території України запроваджено карантин до 31.12.2022 року, а час дії цього карантину строки, визначені, зокрема ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, то період заборгованості з 01.11.2018 по 30.09.2023 не виходить за строки позовної давності і позивачем такий строк не пропущено, що підтверджується судовою практикою.
На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за період з 01.11.2018 року по 30.09.2023 року підлягають задоволенню.
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що борг відповідачів за надані послуги за період з 01.11.2018 по 30.09.2023 становить 45 952,18 грн, який підлягає стягненню.
Позивачем надано розрахунок заборгованості трьох відсотків річних та інфляційних витрат за період з травня 2019 по січень 2022, що становлять 2 733,93 грн. та 1059,73 грн. тобто в межах строку позовної давності, які також підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 солідарно.
Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених вимог.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а також понесено витрати на отримання витягу з Реєстру територіальної громади м. Харкова у сумі 89,62 грн.
Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, ст. 525, 526, 610, 625 ЦК України, ст. 150, 156, 162 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 ), що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2018 по 30.09.2023 у розмірі 45 952 (сорок п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн 18 коп, три відсотки річних у розмірі 1 059 (одна тисяча п`ятдесят дев`ять) грн 73 коп, інфляційні витрати у розмірі 2 733 (дві тисячи сімсот тридцять три) грн 93 коп.
У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судові витрати у розмірі 2575 (дві тисячи п`ятсот сімдесят п`ять) грн 02 коп. 
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          О. В. Поляков