Справа153/999/26
Провадження2/153/537/26-ц

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" липня 2026 р. м.Ямпіль 

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області
Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді Гаврилюк Т.В.
за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №153/999/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,
В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Коллект центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» суму заборгованості в розмірі 14814.46 грн. та понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн., а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000.00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 16.12.2016 між ТОВ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та відповідачем укладено договір №010/0263/82/0350462. Позивач наголошує, що основними умовами договору передбачено всі істотні умови, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням договору. Відповідно до умов Кредитного договору, банк зобов`язався та надав клієнту кредит у сумі 10100 грн., строк кредиту 48 місяців з 16.12.2016 (дата надання кредиту) по 16.12.2020 (дата повного погашення кредиту). Отже, банк надав позичальнику грошові кошти відповідно до умов, а позичальник зобов`язався повернути в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45.00%. Позивач вказує, що відповідач ознайомившись з паспортом кредиту та підписавши його підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування. Відповідач підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Таким чином кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти, а відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Договором. 26.06.2019 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір №114/2-9 відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступлено право вимоги на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за кредитними договорами до позичальників в тому числі за договором №010/0263/82/0350462. 29.11.2022 було укладено договір №29-11/2022 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/0263/82/0350462. Позивач вказує, що загальний розмір по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 14814.46 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 7929.51 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 5552.49 грн.; інфляційні збитки -1048.96 грн.; нараховані 3% річних -283.50 грн. Отже, позичальник не виконав свого обов`язку по кредитному договору, саме тому, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом.
Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Лише повідомлялися належним чином про проведення судового засідання. Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи повідомлялася належним чином – рекомендованим повідомленням вих.№R067192917040, яке повернулося із відміткою «вручено особисто 18.06.2026» (а.с.71).
Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного рішення (а.с.4 на зворотній стороні позовної заяви).
Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.65-67), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом.
Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:
Із копії Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0263/82/0350462 від 16.12.2016, додатку №1, заяви на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» та довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту по продукту «Кредитна картка Прозора» (а.с.7-12) судом встановлено, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір, на умовах повернення, платності, строковості, ПАТ надало відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 10100 грн. на строк 48 місяців, фіксована процентна ставка 45.0% річних, договір підписано власноруч.
Із копії виписки по рахунку з 16.12.2016 по 26.06.2019 (а.с.13-15) судом встановлено, що відповідач з 28.12.2016 користувався кредитними коштами.
Із копії розрахунку заборгованості по картковому рахунку (а.с.16) судом встановлено, що з 28.12.2016 по 26.06.2019 нараховувались відсотки, заборгованість не погашена, загальна заборгованість станом на 26.06.2019 становить 8291.98 грн., заборгованість за дозволеним овердрафтом становить 7929.51 грн., заборгованість за відсотками складає 283.17 грн., заборгованість по штрафам складає 79.30 грн.
Із копії розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.17) судом встановлено, що станом на 29.11.2022 нараховувались відсотки, заборгованість не погашена, загальна заборгованість становить 14814.46 грн., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту становить 7929.51 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення складає 283.17 грн.; заборгованість по відсоткам складає 5269.32 грн.; заборгованість по нарахованих 3% річних за користування коштами складає – 283.50 грн.; заборгованість по інфляційних збитках, відповідно до ст.625 ЦК України становить – 1048.96 грн. 
Із копії розрахунку заборгованості станом на 25.05.2026 (а.с.18) судом встановлено, що загальна заборгованість становить 14814.46 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту становить 7929.51 грн.; заборгованість за відсотками складає 5552.49 грн.; заборгованість по нарахованих 3% річних складає 283.50; заборгованість по інфляційних збитках становить – 1048.96 грн. 
Із копії Договору відступлення права вимоги №114/2-9 від 26.06.2019, витягу з реєстру боржників, реєстру боржників та платіжного доручення (а.с.19-26) судом встановлено, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно умов договору відступило право вимоги за кредитним договором №010/0263/82/0350462 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а відповідно ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги до відповідача. 
Із копії Договору відступлення права вимоги №29-11/2022 від 29.11.2022, додаткової угоди №4/7 від 04.02.2025, Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, Акту прийому-передачі реєстру боржників від 29.11.2022 та змін в Реєстрі боржників від 29.11.2022 (а.с.27-38) судом встановлено, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» згідно умов договору відступило право вимоги за кредитним договором №010/0263/82/0350462 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а відповідно ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права вимоги до відповідача. 
Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язалася повернути кредити та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. 
Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18).
Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Виходячи зі змісту ст. 22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів України» документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер.
Відповідно до п.62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, виписка по рахунку, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 04вересня 2024 року у справі №426/4264/19.
Матеріали справи містять виписку по рахунку та розрахунки заборгованості за кредитним договором, в яких зазначено про те, що загальна заборгованість – 14814.46 грн. (а.с.17).
Тобто, суду позивачем надано докази користування відповідачем кредитними коштами.
Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в письмовій формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини.
Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредитам у сумі 14814.46.
Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені – платіжною інструкцією №0653250001 від 28.05.2026, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2662.40 гривень, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2662.40 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного:
Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правничої допомоги №04/10-2024 від 04.10.2024 укладений між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатом Ткачук Олександром Вікторовичем, тарифи на послуги, платіжна інструкція №0647440003 від 18.05.2026, заявка на надання юридичної допомоги №10 від 01.04.2026, витяг з Акту №20 про надання юридичної допомоги від 30.04.2026.
Оскільки позивачем в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 9000.00 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9000 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України і на підставі ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України, ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, місто Київ вулиця Мечнікова,3 офіс 306 код ЄДРПОУ: 44276926) заборгованість за Договором №010/0263/82/0350462 від 16.12.2016 у сумі 14814.46 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2662,40 грн., та понесені витрати на правову допомогу у сумі 9000 грн., а всього 26476 (двадцять шість тисяч чотириста сімдесят шість) гривень 86 копійок. 
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк