Справа № 487/7593/25 
Провадження № 2/487/473/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., представника позивача – Норенко О.О., відповідача – ОСОБА_1 , представника відповідача – ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах дітей – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, 

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2025 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах дітей – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (до зміни найменування - Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), в якій просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно її дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Зобов`язати Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести до актових записів про народження дітей інформацію про позбавлення їх матері батьківських прав.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачка не працевлаштована, зловживає алкогольними напоями, не приділяє увагу дітям, створила за місцем свого проживання звалище зі сміття та мотлоху, своїм способом життя створила небезпечні умови для життя та здоров`я дітей. 25.09.2025 надійшло повідомлення на лінію «102» про неналежний догляд за дітьми. Перевіркою встановлено, що дітям небезпечно залишатися разом з матір`ю, оскільки остання перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, в помешканні дуже брудно, відчувався стійкий неприємний запах, відсутня їжа та елементарні умови для дотримання гігієни. Під час перевірки, діти були брудні, одягнені не за сезоном, голодні, з ознаками захворювань. За результатами оцінки рівня безпеки дітей, каретою швидкої допомоги діти госпіталізовані до КНП ММР «МДЛ №2» та у ОСОБА_5 виявлено педикульоз, а у ОСОБА_6 – підвищена температура, що свідчить про неналежний догляд за дітьми з боку матері. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 01.10.2025 за клопотанням служби у справах дітей адміністрації Заводського району дітей було відібрано у матері. 
16 жовтня 2025 року відкрито провадження, призначено підготовче засідання.
21 листопада 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, підписаний представником відповідача – ОСОБА_2 , який обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є матір`ю двох дітей, проживає в будинку, що належить їй на праві власності, з 02.10.2025 працює в Миколаївській початковій школі №21, за місцем роботи характеризується позитивно. До вилучення дітей вони навчались в Миколаївській початковій школі №21 та згідно характеристик зі школи мати забезпечує дітей шкільним приладдям та сезонним одягом, приймає участь у житті класу, відвідує батьківські збори та підтримує зв`язок з класним керівником, прислухається до порад педагогів та психолога. На даний час відповідачу не відомо місце навчання дітей на підстави переведення до іншого навчального закладу. На численні запити Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради відмовляється надавати інформацію щодо місця навчання та проживання дітей, що фактично позбавило відповідача її права на спілкування з дітьми та участі у їх вихованні. Також звертаючись до суду позивач не надав інформації щодо місця перебування дітей. Вважає, що такі дії позивача не відповідають найкращим інтересам малолітніх дітей, впливають на втрату психоемоційного зв`язку між відповідачем та її дітьми. Зазначає, що посилання позивача на відсутність умов для проживання дітей, наявність сміття та мотлоху у будинку наразі не підтверджується. Відповідач прибрала у будинку та облаштувала умови для дітей. Після вилучення дітей умови проживання не перевірялись. Доводи позивача щодо вживання відповідачем алкогольними напоями не підтверджується доказами. Спосіб життя відповідача не суперечить моральним засадам суспільства. Вважає, що відповідачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. З цих підстав, представник позивача просить відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду, витребувано докази, задоволено заяву про виклик свідка.
03 лютого 2026 року на виконання вимог ухвали суду Службою у справах дітей надано відповідь.
15 квітня 2026 року надійшов лист Заводського відділу ДРАЦС у місті Миколаєві ОМУ МЮУ про розгляд справи без участі представника відділу. Зауважень по справі не має, просить ухвалити рішення на розсуд суду.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву, підтвердила обставини, викладені в позові. Додатково пояснила, що на даний час діти тимчасово перебувають у дитячому будинку сімейного типу на території Новобузької ТГ та в подальшому можуть бути влаштовані до іншого закладу. Чи наявні інші родичі, яким можуть бути передані діти, Служба не з`ясовувала. Після звернення до суду Служба один раз відвідувала місце проживання відповідача і встановила, що помешкання прибрано, відсутній неприємний запах, проте значного покращення не відбулось. Також зазначила, що питання про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав виносилось на комісію одночасно з вирішенням питання про відібрання дітей. Вважає, що надані суду докази свідчать про ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків та просила ухвалити рішення з урахуванням інтересів дітей.
Відповідач в судовому засіданні позовну заяву не визнала, пояснила, що виправилась та створила належні умови для проживання дітей. Бачилась з дітьми один раз близько 10 хв., коли їх привезли у театр. Вона віддала їм телефони, оскільки у них забрали телефони і вона не могла з ними спілкуватись. Під час спілкування діти запитують, коли вона їх забере. Просила відмовити у задоволенні позову.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що обставини зафіксовані у вересні 2025 року не мають систематичного характеру, та на даний час відповідач виправилась, має роботу, місце проживання у належному стані. ОСОБА_1 не відвідувала дітей через перепони, оскільки орган опіки відповідав, що вона не має права бачитись з дітьми. Вважає, що докази надані позивачем не підтверджують невиконання відповідачем батьківських обов`язків. Також вважає необґрунтованим висновок органу опіки та піклування, оскільки він прийнятий за документами, які були станом на вересень 2025 р. та були підставою для відібрання дітей. Розгляд питання доцільності позбавлення батьківських прав на комісії не проводився, відповідача на засідання комісії не викликали та її думку не з`ясовували, а також не взяли до уваги докази, які стосуються відповідача та надавались до суду. Просила відмовити у задоволенні позову.
Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідка, дослідивши матеріали справи суд дійшов до такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Батько ОСОБА_4 записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, дата формування 05 червня 2018 року.
ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказаний житловий будинок належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 30.08.2012 р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.08.2019.
25.09.2025 Службою у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва, спільно з представником поліції та лікарем на підставі повідомлення патрульної поліції, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за явою проживає ОСОБА_1 та її діти – ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , а також співмешканець – ОСОБА_7 (відсутній на час перевірки) В результаті обстеження встановлено, що умови проживання не відповідають інтересам дітей. В помешканні розкидані залишки їжі, вільний доступ собак, антисанітарні умови, сміття, мотлох, стійкий неприємний запах. Відсутня їжа, речі брудні, мати в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до Акту оцінки рівня безпеки дитини – ОСОБА_3 , дитина повідомляє про небезпеку та просить допомоги, має ознаки недогляду чи занедбалості, мати у нетверезому стані, помешкання не придатне для проживання дитини, дитина незабезпечена належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, доглядом, який відповідає віку та сезону. Результати проведення оцінки рівня безпеки дитини: дуже небезпечно, дитина госпіталізована.
Відповідно до Акту оцінки рівня безпеки дитини – ОСОБА_8 , дитина повідомляє про небезпеку та просить допомоги, має ознаки недогляду чи занедбалості, мати у нетверезому стані, помешкання не придатне для проживання дитини, дитина незабезпечена належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, доглядом, який відповідає віку та сезону. Результати проведення оцінки рівня безпеки дитини: дуже небезпечно, дитина госпіталізована.
01 жовтня 2025 р. виконавчим комітетом Миколаївської міської ради прийнято рішення №1478 про негайне відібрання дітей: ОСОБА_9 , ОСОБА_4 .
Відповідно до відповіді на запит представника відповідача – адвоката Вдовиченко І.С. стосовно місця перебування дітей зазначено, що зазначена інформація не може бути надана, оскільки є конфіденційною.
ОСОБА_1 працює в Миколаївській початковій школі № 21 з 02 жовтня 2025 року по теперішній час, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 та довідкою , виданою централізованою бухгалтерією при управління освіти ММР № 776 від 21.11.2025.
Відповідно до характеристики ОСОБА_1 , виданої директором Миколаївської початкової школи №21 Рень А.В., ОСОБА_1 зарекомендувала себе відповідальним, старанним дисциплінованим працівником, який сумлінно виконує свою роботу. Неконфліктна, доброзичлива, добра. У вживанні алкогольних та наркотичних речовин не помічена. ОСОБА_1 має двох неповнолітніх дітей, з якими у неї гарні стосунки. У сім`ї створено атмосферу довіри та розуміння, існує сильний взаємозв`язок між членами сім`ї. Після вилучення дітей із сім`ї ОСОБА_10 має позитивні зміни у способі життя, поведінці, зовнішньому вигляді. Робить усі можливі зусилля для повернення дітей додому.
Відповідно до характеристики ОСОБА_3 , підписаної директором ПШ №21 ОСОБА_11 та класним керівником ОСОБА_12 , ОСОБА_13 регулярно відвідує заняття, на уроки не запізнюється. Випадків самовільного залишення місця проживання та навчального закладу не траплялося. Може бути відсутнім за повідомленням матері з поважних причин чи хвороби. Шкільним приладдям та сезонним одягом забезпечений. До школи приходить у чистому одязі. Навчається у міру своїх можливостей. Домашнє завдання виконує, та не завжди якісно. У зв`язку з низьким та середнім рівнем знань, мати у ІІ семестрі 2024 - 2025 н.р. звернулася до спеціалістів інклюзивно-ресурсного центру. В цьому навчальному році (2025 -2026) хлопчик займається за інклюзивною формою навчання. Займаючись з асистентом, ОСОБА_6 старанно виконує завдання. Приймає активну участь у житті класу. Дитина має дружні стосунки з однокласниками. Мати відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником, має гарні відносини з сином. ОСОБА_6 не розповідав про те, що його ображають вдома чи в школі.
Відповідно до характеристики ОСОБА_4 , підписаної директором ПШ №21 ОСОБА_11 та класним керівником ОСОБА_14 , ОСОБА_8 має труднощі в засвоєні матеріалу, потребу в постійній допомозі вчителя. У зв`язку з цим мати звернулася до ІРЦ і з лютого 2025 року дівчинка навчається за інклюзивною формою навчання. Дитина до школи ходить охайна, чисто вдягнена, носить одяг по сезону, завжди має шкільне приладдя. Мати приділяє увагу навчанню та вихованню доньки, прислухається до порад педагогів та психолога. 
Згідно з відповіддю Миколаївського міського центру соціальних служб від 28.11.2025, за результатами проведеної роботи з ОСОБА_1 в будинку було покращено умови проживання, проведено косметичний ремонт приміщення, облаштовано окремі спальні місця та місце для навчання. ОСОБА_15 самостійно придбала шафу для дитячих речей, постільну білизну. Речі першої необхідності та продукти харчування в достатній кількості. На сьогоднішній день ОСОБА_1 співпрацює зі спеціалістами Центру, виконує надані рекомендації та заходи, передбачені планом соціального супроводу.
Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 практично здорова. На «Д» обліку не стоїть.
Згідно з відповіддю Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради від 02.02.2026, наданої на виконання вимог ухвали суду від 08.12.2025, діти на даний час перебувають в родині ОСОБА_16 по АДРЕСА_2 та зараховані до Новобузької гімназії №4.
Відповідно до відповіді Служби у справах дітей Новобузької міської ради Миколаївської області від 25.03.2026 № 206/03-11, за період перебування дітей в ДБСТ Ухаль фахівцями служби у справах дітей та безпосередньо батьками-вихователями відзначаються позитивні зміни у психоемоційному та фізичному стані дітей.
Відповідно до характеристики ОСОБА_4 , складеної директором Новобузької гімназії №4, дитина показала початковий рівень навченості, за цей час почалася спільна робота вчителя та батьків по надолуженні освітніх втрат. Самостійно працювати дівчинка не вміє, потребує постійної допомоги вчителя. Має охайний вигляд, забезпечена всім необхідним шкільним приладдям та речами, одягом, взуттям. Мама забезпечує ученицю залежно від потреб, приділяє достатню кількість уваги дитині, тісно співпрацює з класним керівником.
Відповідно до характеристики ОСОБА_3 , складеної директором Новобузької гімназії №4, на момент зарахування до закладу освіти учень мав значні прогалини у знаннях та навичках. Упродовж періоду навчання спостерігається поступова позитивна динаміка. Опікун ОСОБА_17 відповідально ставиться до навчання дитини, постійно підтримує хлопчика, контролює виконання домашніх завдань, співпрацює з класним керівником.
Відповідно до висновку психологічного спостереження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , психоемоційний стан дітей стабільний. Відзначається позитивна адаптація до умов проживання у прийомній сім`ї, сформованість довірливих стосунків з батьками-вихователями та однолітками. Розвиток дітей нижче норми за віковими нормами, але спостерігається позитивна динаміка.
Орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 26.03.2026 № 7811/02.02.01-22/03/14/26.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.
Статтею 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Аналогічна норма закріплена у статті 80 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Зазначеною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі №760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі №753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі №552/2947/19, від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17, від 12 вересня 2023 року у справі № 213/2822/21.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (див. постанову Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19).
У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та поведінки учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).
Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачки відносно дітей в матеріалах справи відсутні.
З наданих суду доказів не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на попередження продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. У справі відсутні жодні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.
Представник позивача в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_1 вперше потрапила до поля зору Служби після повідомлення служби «102» та після цього повідомлення 25.09.2025 було здійснено виїзд за місцем проживання дітей та вилучено їх.
Також не доведено фактів антисоціальної поведінки відповідача, зловживання нею алкогольними напоями чи навмисного ухилення від виконання своїх обов`язків. Не доведено й того, що її дії зумовлені винною поведінкою, а не збігом складних життєвих обставин: необізнаністю, браком коштів для утримання дітей, відсутністю підтримки рідних та належного супроводу з боку соціальних служб.
Водночас допитана в судовому засіданні як свідок директор початкової школи №21 ОСОБА_11 , пояснила, що під час навчання у школі дітьми крім матері опікувався брат матері та бабуся дітей. Діти завжди були чисті, охайні. Після вилучення дітей ОСОБА_18 влаштувалась у шкоду двірником, жодного разу вона не бачила її у стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що вона змінилась у кращу сторону.
Крім того, згідно з відповіддю Миколаївського міського центру соціальних служб від 28.11.2025, за результатами проведеної роботи з ОСОБА_1 в будинку було покращено умови проживання, проведено косметичний ремонт приміщення, облаштовано окремі спальні місця та місце для навчання. Речі першої необхідності та продукти харчування в достатній кількості. 
З характеристик дітей за місцем навчання до їх вилучення встановлено, що мати приділяє увагу навчанню та вихованню дітей.
Вказані обставини у сукупності з тим, що відповідач заперечує проти позову, підтримує телефонний зв`язок з дітьми, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, свідчать про зміну у поведінці відповідача та її відповідальне і належне ставлення до дітей, що дає підстави для висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 164 СК України, для позбавлення її батьківських прав.
Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 638/15336/18, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23).
Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками. Висновок фактично ґрунтується на обставинах, що мали місце під час відібрання дітей, проте позбавлення батьківських прав є окремим суворим заходом, який потребує доведення теперішнього винного ухилення від виконання батьківських обов`язків. Також висновок не містить аналізу того, чи намагалася мати налагодити контакт, чи змінилися її життєві обставини та чи є її поведінка свідомо зневажливою до потреб дітей.
Щодо характеристик дітей, складених директором Новобузької гімназії № 4 та результатів психологічного спостереження, суд зазначає, що вони не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази вини відповідача, оскільки відображають поточний стан адаптації дітей у новому середовищі та взаємодію з батьками-вихователями, проте в них повністю відсутня будь-яка згадка про матір, її роль у житті дітей або негативний вплив з її боку.
Суд враховує, що відповідно до частини другої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
У постанові від 16 лютого 2024 року у справі № 465/6496/19 КЦС ВС розкрив питання способів з`ясування думки дитини. Суд вказав, що думка дитини може бути висловлена в: письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції.
В судовому засіданні 13.04.2026 було задоволено клопотання представника позивача щодо з`ясування думки (опитування) дітей. Проте участь дітей у супроводі батьків-вихователів у судовому засіданні 21.04.2026 не була забезпечена. Представник позивача повідомила суд, що під час телефонної розмови з представником Новобузької служби у справах дітей було встановлено: батьки-вихователі ДБСТ Ухаль категорично відмовилися супроводжувати дітей до суду, а Служба не має на них важелів впливу. В судовому засіданні 21.04.2026 представник позивача відмовилась від клопотання щодо опитування дітей.
Вказані обставини суд розцінює як умисне створення батьками-вихователями перешкод у встановленні дійсних обставин справи та з`ясуванні думки дітей.
Таким чином, з урахуванням якнайкращих інтересів дітей та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, суд вважає, що відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.
З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та відмовляє у задоволенні позову. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах дітей – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів – відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, ЄДРПОУ 04056612.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ЄДРПОУ: 24059736, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Корабелів, 16.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2026 року.

Суддя:    З.М. Сухаревич