Справа № 683/1001/26
2/683/1033/2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Старокостянтинів 

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області 

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В. 

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/1001/26, 2/683/1033/2026 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:

У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі – ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 01 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» (далі – ТОВ «ЕКО ФІН») та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту №48973102, який підписано шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на його номер мобільного телефону. Підписанням договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами договору, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. 
За умовами договору 01 серпня 2024 року ТОВ «ЕКО ФІН» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 2500 грн., зарахувавши кошти на картковий рахунок відповідача, зазначений ним у договорі, на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили, що кредит надається на строк 730 днів, тобто по 31 липня 2026 року. Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового періоду) становлять 0,01% в день, протягом поточного періоду – 1,0% в день. 
Відповідач отримав кредитні кошти, однак свої зобов`язання за договором належним чином не виконує. 
06 березня 2026 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір №06-03/26, відповідно до умов якого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту №48973102. 
Оскільки ОСОБА_1 всупереч умов договору не виконує взяті на себе зобов`язання, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав.
З огляду на викладене, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту, яка утворилась станом на 31 березня 2026 року (дата подачі позову), в розмірі 15450 грн., з яких: 2500 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 12950 грн. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, а також 2662,40 грн. судового збору та 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» - Сердійчук Я.Я., яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з`явилась, у позовній
заяві наявне її клопотання про розгляд справи у її відсутності та проведення заочного розгляду у разі відсутності відповідача. 
Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у порядку визначеному п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений судом строк відзив на позов не подавав. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 травня 2026 року постановлено провести по справі заочний розгляд. 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01 серпня 2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №48973102. 
Вказаний договір, додаток №1 до нього – Графік розрахунків (платежів), додаток №2 – Інформаційне повідомлення про надання згоди на взаємодію при врегулюванні простроченої заборгованості, підписані ОСОБА_1 01 серпня 2024 року о 19:10:06 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «MjVmY2Qz». 
Відповідно до п.п.2.1–2.7 кредитного договору товариство надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 2500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надано строком на 730 днів, дисконтний (пільговий) період – 14 днів з дати видачі кредиту і завершується 14 серпня 2024 року, поточний період – 716 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного періоду і закінчується 31 липня 2026 року. Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховують за дисконтною (пільговою) процентною ставкою у розмірі 3,65% річних (денна ставка – 0,01% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом дисконтного (пільгового періоду). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 365% річних (денна процентна ставка 1,0% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. 
У Графіку розрахунків (платежів) сторони узгодили, що дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів – 31 липня 2026 року, сума кредиту - 2500 грн., сума нарахованих процентів за користування кредитом – 17903,50 грн., загальна вартість кредиту – 20403,50 грн.
Відповідно до умов договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу НОМЕР_1 . 
Згідно квитанції №42252-86512-40083 від 01 серпня 2024 року ТОВ «ЕКО ФІН» 01 серпня 2026 року о 19:10:51 перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 кредитні кошти в розмірі 2500 грн. 
10 вересня 2024 року ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 уклали додатковий договір про пролонгацію №1/48973102 до договору про споживчий кредит №48973102 від 01 серпня 2024 року, який ОСОБА_1 підписав 10 вересня 2024 року о 15:04:37 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «MmTzZmE2». 
За умовами додаткового договору сторони внесли зміни до п.2.4, 2.5 та 2.8 договору кредиту, зокрема погодили пролонгувати (продовжити) дисконтний (пільговий період) користування кредитними коштами до 24 вересня 2024 року, у зв`язку із чим дисконтний період склав 55 днів. З урахуванням цих змін у новому Графіку розрахунків (платежів) сторони узгодили, що дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів – 31 липня 2026 року, сума кредиту - 2500 грн., сума нарахованих процентів за користування кредитом – 18250 грн., загальна вартість кредиту – 20750 грн.
04 жовтня 2024 року ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 уклали додатковий договір про пролонгацію №2/48973102 до договору про споживчий кредит №48973102 від 01 серпня 2024 року, який ОСОБА_1 підписав 04 жовтня 2024 року о 20:06:36 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «NDAxYjA5». 
За умовами додаткового договору сторони внесли зміни до п.2.4, 2.5 та 2.8 договору кредиту, а саме, погодили пролонгувати (продовжити) дисконтний (пільговий період) користування кредитними коштами до 18 жовтня 2024 року, у зв`язку із чим дисконтний період склав 79 днів. Вказані зміни сторони внесли і у новий Графік розрахунків (платежів) за цим договором. 
06 березня 2026 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №06-03/26, відповідно до умов якого ТОВ «ЕКО ФІН» передає (відступає) ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» приймає належні ТОВ «ЕКО ФІН» права вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників. 
Відповідно до Реєстру боржників від 06 березня 2026 року до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №06-03/26 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 (порядковий номер у Реєстрі – 92) за договором №48973102 від 01 серпня 2024 року в сумі 15450 грн., з яких 2500 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 12950 грн. – заборгованість за процентами. 
З моменту набуття права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» жодних нарахувань за процентами та штрафними санкціями не здійснювало. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора
новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Надані позивачем та досліджені судом письмові докази вказують на те, що 01 серпня 2024 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «ЕКО ФІН» в електронній формі кредитний договір, за умовами яких вказана фінансова компанія перерахувала на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 2500 грн. 
Як вбачається зі змісту договору кредиту, він підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, який був надісланий на його номер мобільного телефону. При укладанні кредитного договору вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладення вказаного договору в електронній формі. 
У подальшому за договором про відступлення прав вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. 
Тому, ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. 
Представлений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідає умовам договору, в якому відображено інформацію стосовно розміру основного боргу 2500 грн., загального строку користування кредитом – 730 днів, тобто по 31 липня 2026 року, періоду нарахування процентів в межах строку дії договорів кредиту – з 01.08.2024 по 06.03.2026, розміру процентної ставки з урахуванням додаткових договорів, за умовами яких збільшено дисконтний (пільговий) період. Враховано також і сплачені ОСОБА_1 кошти на погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 1625 грн., які зараховані на погашення процентів. 
У справі відсутні інші дані, які б давали достатні підстави для обґрунтованого сумніву щодо достовірності вказаного доказу і правильності нарахованої позивачем суми боргу за цим договором. 
Оскільки ОСОБА_1 порушив умови договору, допустив прострочення платежів, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу та відсотками, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та кредитному договорі підлягають задоволенню і з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором кредиту №48973102 від 01 серпня 2024 року в розмірі 15450 грн., з яких: 2500 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 12950 грн. – заборгованість за процентами. 
При розподілі судових витрат суд виходить з наступного.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та

на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18.
Як вбачається з матеріалів справи, 02 липня 2024 року між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги №02-07/24. 
Згідно Акту №30 про надання юридичної допомоги від 11 березня 2026 року вбачається, що вартість наданих Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» юридичних послуг у справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 становить 9000 грн. Вказані послуги складаються з наступних дій: надання усної консультації 2 години вартість 3000 грн. (за 1 годину роботи – 1500 грн.), складання позовної заяви 2 години вартість 6000 грн. (за 1 годину роботи – 3000 грн.). 
Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів у даній справі, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем до відшкодування не є співмірним із обсягом наданих послуг. Зокрема, така послуга як надання усної консультації повністю охоплюється складанням позовної заяви, а тому враховуючи сталу практику таких категорій справ, які є нескладними, розглядаються у спрощеному провадженні, суд вважає, що обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу у даній справі становлять 6000 грн., які складаються з вартості підготовки позовної заяви для подання до суду. 
Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2662,40 грн., а також 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором кредиту №48973102 від 01 серпня 2024 року в розмірі 15450 грн., з яких: 2500 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 12950 грн. – заборгованість за процентами. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 2662,40 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», місцезнаходження: вул. Гедройця Єжи,6, офіс 521 м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 42640371.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . 

Текст рішення складено 18 травня 2026 року.

Суддя: