УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року
м. Київ
справа № 357/15463/25
провадження № 51-2344ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу з доповненнями ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року, 
встановив:
Як убачається із судових рішень у справі № 357/15463/25, електроні примірники яких розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2025 рокувідмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Білоцерківської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Київський апеляційний суд ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року переглянув за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ухвалою від 02 квітня 2026 року залишив без змін.
На ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу з доповненнями до неї, перевіривши яку, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
В касаційній скарзі ставиться питання про перегляд ухвали Київського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року, яка постановлена за наслідком розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року по суті.
За правовою позицією Конституційного Суду України (рішення № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року), згідно з Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим. У разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права.
Приписи ч. 4 ст. 424 КПК узгоджуються із наведеними правовими позиціями Конституційного Суду України в рішенні № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року.
Посилання ОСОБА_4 на рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020, постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к, постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 405/5435/20 та від 13 грудня 2023 року у справі № 188/1773/23 в контексті обґрунтування його доводів про те, що ухвала Київського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року може бути оскаржена в касаційному порядку, колегія суддів сприймає як безпідставне.
Конституційний Суд України у справі, на яку посилається ОСОБА_4 , дійшов висновку, що положення ч. 3 ст. 307 КПК в частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, є обмеженням конституційного права на апеляційний перегляд справи, що не відповідає приписам ч. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 8, частин 1, 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією із основних засад судочинства є обов`язкове забезпечення права на апеляційний перегляд справи, тоді як право особи на касаційне оскарження судового рішення забезпечується лише у випадках, визначених законом.
Такі обмеження права на касаційне оскарження ухвал слідчого судді після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвал суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такі ухвали встановлені у ч. 4 ст. 424 КПК. 
У рішенні Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к також йдеться про оскарження рішень слідчого судді в апеляційному порядку (у випадку прийняття рішення, не передбаченого КПК), проте не те, що вони після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такі ухвали можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
Постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 405/5435/20 та від 13 грудня 2023 року у справі № 188/1773/23 лише підтверджують висновки, сформульовані в рішенні Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020 щодо відсутності заборони на оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, за якими водночас не йдеться про касаційний перегляд ухвал слідчого судді та суду апеляційної інстанції за результатами розгляду скарги на такі ухвали.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК, вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам статті 427 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене судове рішення не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою з доповненнями ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року.
Ухвала оскарженню не підлягає. 

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3