Справа № 635/9343/25
Провадження № 3/635/142/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року     селище Покотилівка Харківського району
Харківської області
Суддя Харківського районного суду Харківської області О.М. Пілюгіна, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця міста Харків, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
ВСТАНОВИВ:
судом встановлено, що ОСОБА_1 24 жовтня 2025 року о 01:30 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, шосе Полтавське, керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук; відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6820 та в медичному закладі. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Козловська Т.В. подала суду клопотання, в якому просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки зібрані матеріали не містять належних та допустимих доказів вини, а містять низку істотних процесуальних порушень, що унеможливлюють притягнення його до відповідальності. Відсутність факту керування транспортним засобом як обов`язкового елементу складу правопорушення – відеозаписи з нагрудних камер не фіксують моменту руху транспортного засобу, його зупинки або перебування особи за кермом; навпаки, відеофіксація розпочинається тоді, коли особа вже перебуває поза межами транспортного засобу, що виключає можливість встановлення факту керування саме цією особою. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення без підтвердження його іншими належними та допустимими доказами. Відсутність на відеозаписі з нагрудної камери зафіксованого факту керування транспортним засобом не може тлумачитися судом на користь винуватості особи, оскільки це прямо суперечить принципу презумпції невинуватості. Відсутність ознак. За відсутності зафіксованих та об`єктивно встановлених ознак сп`яніння ОСОБА_1 не підлягав направленню на огляд на стан сп`яніння. Сам факт пропозиції пройти огляд без попереднього встановлення таких ознак суперечить вимогам закону та не створює для особи обов`язку проходити відповідну процедуру. У даній ситуації працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд без попереднього встановлення ознак сп`яніння, без їх фіксації у будь-який спосіб та без належного процесуального обґрунтування. Більше того, оформлення так званої «відмови» відбулося ще до того, як ознаки сп`яніння були б хоча б формально визначені або повідомлені особі. Такий порядок дій свідчить про підміну встановленої законом процедури та формальне застосування ст. 130 КУпАП. Подібні істотні порушення процедури виключають можливість використання отриманих матеріалів як належних і допустимих доказів. Докази, зібрані з порушенням вимог закону, є юридично недійсними та не можуть слугувати підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Порушення порядку направлення на огляд та оформлення матеріалів. Згідно з пунктом 8 розділу ІІ цієї Інструкції, направлення на огляд водія транспортного засобу оформлюється за встановленою формою, наведеною у додатку 1 до Інструкції, та підлягає наданню особі під час проведення відповідної процесуальної дії. Надання такого направлення є обов`язковою умовою законності огляду та гарантією реалізації особою свого права на захист. Водночас із відеофіксації події вбачається, що працівники поліції фактично не надавали особі направлення на огляд. Поліцейський обмежився лише формальним запитанням: чи буде особа проходити огляд за допомогою приладу «Drager» або чи поїде до закладу охорони здоров`я в місті Харкові. Жодного роз`яснення порядку проходження огляду, правових підстав його проведення, змісту направлення або наслідків прийняття відповідного рішення не здійснювалося. Після отримання відповіді «ні» будь-які подальші процесуальні дії припиняються. За таких обставин відповідь особи не може вважатися усвідомленою та добровільною відмовою від проходження огляду у розумінні ст. 266 КУпАП. Фактично особа була поставлена перед формальним вибором без належного інформування про правову природу огляду, свої процесуальні права та наслідки відмови від нього. Така поведінка працівників поліції свідчить про істотне порушення права на захист. Лише з матеріалів справи вбачається, що направлення на огляд було долучене постфактум, без його фактичного вручення особі та без фіксації цього процесу на відео. Крім того, відповідно до пункту 7 зазначеної Інструкції, у разі відмови особи від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з його результатами, огляд обов`язково має бути проведений у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право здійснювати такі огляди. Ця вимога є імперативною та не залежить від суб`єктивного розсуду поліцейського. У даному випадку зазначений порядок також дотриманий не був. Порядок проходження огляду та порядок оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП чітко регламентовані нормами закону та підзаконними актами, зокрема Інструкцією № 1452/735 та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Недотримання встановленого порядку на будь-якому з етапів процедури тягне юридичну недійсність її результатів. Порушення права на захист та відсутність усвідомленої відмови. Матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що поліцейські виконали обов`язок щодо роз`яснення особі її прав. Протокол про адміністративне правопорушення не зачитувався, права, передбачені ст. 268 КУпАП, особі не роз`яснювалися, а також не пояснювалися правові наслідки відмови від проходження огляду, зокрема притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП. Надана відеофіксація не містить відповідних пояснень поліцейських, а фіксує лише окремі фрагментарні репліки формального характеру, які не свідчать про належне інформування особи. У такій ситуації особа була позбавлена можливості усвідомити правову природу запропонованого огляду, свої процесуальні права та наслідки прийняття рішення щодо проходження або відмови від огляду. За відсутності належного роз`яснення прав будь-яке волевиявлення особи не може вважатися результатом вільного та усвідомленого вибору. Крім того, у справах за ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду має юридичне значення виключно за умови, що вона є добровільною та усвідомленою. Формальна фіксація відмови без роз`яснення прав і наслідків не відповідає вимогам закону та суперечить принципам справедливої процедури. В іншому випадку особа фактично позбавляється права на захист і ставиться у завідомо гірше процесуальне становище. За таких обставин зафіксована у матеріалах справи «відмова» від проходження огляду не може вважатися належною та допустимою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Вона є юридично нікчемною, оскільки отримана з істотним порушенням права на захист та без дотримання вимог щодо усвідомленості і добровільності волевиявлення. Таким чином, порушення права на захист у поєднанні з відсутністю належного роз`яснення прав і правових наслідків відмови від огляду унеможливлює притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП, а всі сумніви щодо дотримання процедури мають тлумачитися на користь особи відповідно до принципу презумпції невинуватості. Неналежність та недопустимість відеофіксації як доказу. Відеофіксація у справах за ст. 130 КУпАП є ключовим доказом, оскільки саме вона має підтверджувати законність дій поліцейських, дотримання процедури огляду або фіксації відмови від нього, а також встановлення обставин, що мають істотне значення для справи. Водночас така відеофіксація може вважатися належним і допустимим доказом лише за умови її безперервності, повноти та належної якості. У даній справі відеозаписи, долучені до матеріалів, не відповідають зазначеним вимогам. Відео має фрагментарний характер, розпочинається не з моменту виявлення правопорушення або первинного спілкування з особою, а одразу з формальної пропозиції пройти огляд. Таким чином, на відео відсутня фіксація ключових процесуальних дій, зокрема: встановлення та озвучення ознак сп`яніння, роз`яснення прав, пояснення правових наслідків відмови, вручення направлення на огляд. Крім того, відеозаписи є технічно неякісними: зображення нечітке, обличчя особи фіксується частково та епізодично, що унеможливлює належну ідентифікацію особи, оцінку її поведінки, мови, координації рухів та інших ознак, які могли б свідчити про стан сп`яніння. Такі технічні недоліки позбавляють відео доказового значення. Окремо слід зазначити, що відеофіксація не є безперервною. Матеріали справи містять декілька окремих відеофрагментів, між якими наявні часові розриви. При цьому на окремих відеозаписах відсутні графічні позначки дати та часу, що унеможливлює встановлення хронології подій та перевірку того, чи не були записи змонтовані, скорочені або вибірково відібрані. За таких умов неможливо достеменно встановити послідовність дій поліцейських та особи, а також перевірити, чи дотримувалися вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції МВС щодо безперервної відеофіксації. Відео не виконує своєї контрольної функції та не забезпечує об`єктивності фіксації події. Таким чином, відеозаписи, долучені до матеріалів справи, не відповідають вимогам належності та допустимості доказів, оскільки отримані з істотним порушенням вимог закону, є неповними, фрагментарними та технічно неналежними. Сукупність встановлених у даній справі порушень — від відсутності доведеного факту керування транспортним засобом, відсутності законних підстав для проведення огляду, порушення порядку направлення на огляд та оформлення матеріалів, не роз`яснення особі її процесуальних прав і правових наслідків, відсутності усвідомленої та добровільної відмови, а також фрагментарної, неповної та неналежної відеофіксації — свідчить про істотне недотримання вимог матеріального та процесуального права. Такі порушення мають системний характер, унеможливлюють перевірку законності дій працівників поліції та позбавляють долучені матеріали доказового значення. За цих обставин притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП ґрунтується не на доведених фактах, а на припущеннях, що є неприпустимим з огляду на принцип презумпції невинуватості та стандарти справедливої процедури. Відтак у справі відсутні як подія, так і склад адміністративного правопорушення, що зумовлює необхідність закриття провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП. Недопустимість протоколу як доказу. Із безпосереднього огляду протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у його фабулі зазначено інше прізвище — « ОСОБА_2 », тоді як особою, стосовно якої здійснюється провадження у даній справі, є ОСОБА_1 . Таким чином, у змісті протоколу наявна невідповідність анкетних даних особи, щодо якої складено протокол, що безпосередньо стосується ідентифікації суб`єкта притягнення до адміністративної відповідальності, а не другорядних чи формальних реквізитів документа. Зазначена невідповідність унеможливлює однозначне встановлення того, кому саме інкримінується адміністративне правопорушення, оскільки з матеріалів справи неможливо дійти беззаперечного висновку, що прізвище, зазначене у фабулі протоколу, належить саме особі, щодо якої здійснюється судовий розгляд. За таких умов виникає правова невизначеність щодо суб`єкта обвинувачення, що ставить під сумнів сам факт існування належно сформульованого обвинувачення. Вказане порушення є істотним та таким, що не може розцінюватися як технічна описка, оскільки воно стосується обов`язкових відомостей про особу, передбачених статтею 256 КУпАП. Належне та точне зазначення прізвища особи є базовою умовою чинності протоколу про адміністративне правопорушення як процесуального документа. За відсутності коректного зазначення особи протокол втрачає властивість належності та не дозволяє суду з достовірністю встановити суб`єкта притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, така помилка прямо порушує право особи на захист, гарантоване статтею 268 КУпАП, оскільки особа позбавляється можливості чітко усвідомити межі та зміст обвинувачення саме щодо себе. Невірне зазначення прізвища у протоколі унеможливлює однозначну ідентифікацію особи, щодо якої складено процесуальний документ, та позбавляє суд можливості достовірно встановити, кому саме інкримінується адміністративне правопорушення. За таких умов протокол втрачає свою процесуальну визначеність, а обвинувачення набуває невизначеного та припущеного характеру, що є неприпустимим у провадженні, яке має квазікримінальний характер. Крім того, неправильне зазначення прізвища виключає правову визначеність суб`єкта адміністративної відповідальності. У матеріалах справи фактично з`являється документ, у якому обвинувачення формально адресоване іншій особі, ніж та, щодо якої здійснюється судовий розгляд. Така ситуація свідчить про істотний дефект змісту протоколу та унеможливлює його використання як належного доказу у справі. Виправлення неправильного прізвища у протоколі про адміністративне правопорушення фактично призводить до зміни суб`єкта обвинувачення, оскільки обвинувачення, адресоване одній особі, трансформується в обвинувачення іншої особи. Така «корекція» не є усуненням технічної помилки, а становить суттєве втручання у зміст обвинувачення, що змінює межі судового розгляду та саму правову природу провадження. Протокол про адміністративне правопорушення, складений з істотними порушеннями вимог статті 256 КУпАП та з неправильним зазначенням особи, не є належним доказом, оскільки не стосується конкретно та однозначно встановленої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. За таких умов неможливо достовірно встановити, кому саме інкримінується правопорушення, а отже протокол не може виконувати функцію процесуальної основи обвинувачення. Крім того, такий протокол не є допустимим доказом, оскільки складений із порушенням імперативних вимог закону. Допущені дефекти не мають характеру формальних або технічних, а стосуються ключових реквізитів документа, без яких він втрачає свою юридичну силу. Відповідно, такий протокол не може бути покладений в основу судового рішення та використаний для доведення вини особи.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Козловська Т.В. в судовому засіданні вказала, що можливо розглядати справу за відсутності її довірителя.
Суд, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Козловська Т.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходить до наступного. 
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За невиконання вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 492193, складеного 24 жовтня 2025 року о 01:47; даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за даними якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820; даними направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 жовтня 2025 року, за даними якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
Також в судовому засіданні досліджено відеозапис до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 492193, складеного 24 жовтня 2025 року, за даними якого встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі. Крім того, записом зафіксовано рух автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Суду надані: копія постанови серії ЕНА № 6003306 від 24 жовтня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП; довідка інспектора САП ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області Чорної Ю. від 25 жовтня 2025 року, за даними якої згідно облікової бази ІП НПУ підсистеми «Головний сервісний центр МВС України «Посвідчення водія», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами в органах МВС України серії НОМЕР_3 від 29 грудня 2011 року; довідка «Армор»; копія паспорту ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ; фотокопії транспортного засобу. 
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він 24 жовтня 2025 року о 01:30 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, шосе Полтавське, керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук; відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6820 та в медичному закладі. 
Посилання захисника на невинуватість ОСОБА_1 суд розцінює критично і не приймає до уваги виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Зазначеними нормами закону встановлено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів; огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.
Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак алкогольного сп`яніння є його дискреційними повноваженнями.
Отже, працівники поліції, виявивши ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від проходження якого він відмовився, що зафіксовано відеозаписом.
На посилання захисника, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише стояв біля нього і чекав сестру, суд зазначає, що записом зафіксовано рух автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та його зупинку, ОСОБА_1 на записі не висловив заперечення свого керування вказаним автомобілем, а захисник у судовому засіданні не вказала особу, яка була за кермом коли автомобіль рухався.
Інші доводи захисника: щодо порушення порядку направлення на огляд та оформлення матеріалів; що протоколі неправильно вказано прізвище її довірителя; що не пояснювалися правові наслідки відмови від проходження огляду, щодо порушення права на захист та відсутності усвідомленої відмови, що не пояснювалися правові наслідки відмови від проходження огляду, зокрема притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП, то вказане не спростовує обставини, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що встановлені у судовому засіданні, при цьому у тому ж протоколі вказано, що він складений у відношенні ОСОБА_1 , а коли водій сідає за кермо автомобіля діє презумпція знання ним правил дорожнього руху та наслідків їх невиконання.
Враховуючи вищевикладене відсутні підстави для визнання доданих до справи відеозаписів, протоколу про адміністративне правопорушення неналежними та недопустимими доказами.
Під час розгляду справи судом відмовлено в задоволенні клопотань захисника ОСОБА_1 – адвоката Козловської Т.В.: про витребування оригінального та повного відеозапису від 11 грудня 2025 року, про виклик працівника поліції від 22 грудня 2025 року, про витребування оригінального та повного відеозапису від 22 січня 2026 року, про виклик працівників поліції які свідків від 22 січня 2026 року, оскільки захисником не вказано які відомості на користь її довірителя містяться на записах та наддадуть поліцейські. 
За викладених обставин, відсутні підстави для закриття провадження, тому суд приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Згідно з п. 5. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі прийняття судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з осіб визнаних винними у вчиненні адміністративного правопорушення, на користь держави стягується сума судового збору в 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01 січня 2026 року становить суму в розмірі 665,60 гривень.
Сума судового збору на підставі ст. 40-1 КУпАП підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави. 
Керуючись ст. ст. 24, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 130, п. 4 ч. 1 ст. 213, ст.ст. 221, 256, 283-285 КУпАП, п. 5. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, 
ПОСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , притягнути до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
(отримувач коштів: ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300, код отримувача ЄДРПОУ: 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
(отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106). 
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.
Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний суд через Харківський районний суд Харківської області, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.М. Пілюгіна