П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/486/26	
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.
Дата ухвалення рішення: 20 квітня 2026 року
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року у справі №420/486/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:
– визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019– 2021 роки, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,197, 1,0796 та 1,115;
– зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 24.11.2025 року індексацію пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 10846,37 грн на коефіцієнти збільшення у розмірах 1,197, 1,0796 та 1,115;
– стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1064,96 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що, на думку апелянта, призвело до неправильного вирішення справи по суті.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не надав належної правової оцінки доводам відповідача та доказам, наявним у матеріалах справи, у зв`язку з чим дійшов помилкових висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.
Зокрема, апелянт вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував положення частини другої статті 42 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють порядок проведення індексації пенсій, а також безпідставно не врахував, що перерахунок пенсії позивачки було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.
Крім того, апелянт наголошує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо обов`язку відповідача здійснювати перерахунок пенсії позивачки шляхом застосування коефіцієнтів збільшення до показника середньої заробітної плати, який враховувався при призначенні пенсії, тоді як, на переконання апелянта, чинне законодавство передбачає інший механізм визначення базового показника для індексації пенсії.
У зв`язку з викладеним апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
ОСОБА_1 не скористалася правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків:
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV).
Позивачка звернулася до відповідача із заявою, в якій просила провести перерахунок (індексацію) пенсії шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,197, 1,0796 та 1,115.
Листом від 23.12.2025 року відповідач повідомив, що з 01.03.2023 року позивачці автоматично проведено перерахунок пенсії відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», згідно з якою встановлено щомісячну доплату у розмірі 100 грн.
З 01.03.2024 року позивачці автоматично проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році». Перерахунок проведено із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.
З 01.03.2025 року позивачці автоматично проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році». Перерахунок проведено із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивачки відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV, не застосував коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, до того показника, який враховувався під час обчислення її пенсії.
Натомість відповідач фактично здійснив часткову індексацію пенсії шляхом встановлення відповідних доплат, що не відповідає вимогам чинного законодавства щодо механізму проведення індексації пенсій.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача та наявність правових підстав для зобов`язання останнього здійснити перерахунок пенсії позивачки із застосуванням передбачених законодавством коефіцієнтів збільшення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Згідно зі статтею 1 Закону №1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до Закону України від 03.07.1991 №1282-XII “Про індексацію грошових доходів населення” індексація є визначеним законодавством механізмом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Частиною другою статті 42 Закону №1058-IV передбачено, що з метою забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 42 Закону №1058-IV показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що визначається з урахуванням 50 відсотків показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, у якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року проведення такого збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України розмір щорічного збільшення зазначеного показника може бути підвищений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні за відповідний період.
Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 (далі - Порядок №124).
Згідно з пунктом 1 Порядку №124 визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується для обчислення пенсії.
Відповідно до пункту 2 Порядку №124 перерахунку підлягають, зокрема, пенсії, призначені відповідно до Закону №1058-IV.
З огляду на те, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, така пенсія підлягає перерахунку, що сторонами не заперечується.
Пунктом 4 Порядку №124 передбачено, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні визначається за формулою:
K = (ЗСЦ + ЗСЗ) Ч 50% / 100% + 1, де:ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік; ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні.
Показник зростання середньої заробітної плати (ЗСЗ) визначається за формулою: ЗСЗ = (Псзп(1) / Псзп(2)) Ч 100% ? 100%, де: Псзп(1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року проведення збільшення;
Псзп(2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року проведення збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення щороку визначається Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України.
Перерахунок пенсій відповідно до Порядку №124 проводиться щороку з 1 березня.
Згідно з пунктом 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні проводився шляхом збільшення показника, який враховувався для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року, на відповідний коефіцієнт.
Кожен наступний перерахунок здійснюється з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії.
Відповідно до пункту 6 Порядку №124 під час перерахунку пенсій застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону №1058-IV, чинна на дату проведення такого перерахунку.
При цьому під час перерахунку враховуються суми доплат, підвищень, індексації та інших виплат до пенсії, встановлених законодавством.
Постановами Кабінету Міністрів України визначено відповідні коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати, зокрема: – у 2022 році - 1,14; – у 2023 році — 1,197; – у 2024 році - 1,0796; – у 2025 році - 1,115.
Водночас у 2019– 2025 роках при проведенні перерахунку пенсій застосовувався підхід, за яким базовим показником для індексації визначався показник середньої заробітної плати, що враховувався станом на 01.10.2017, який підлягав щорічному збільшенню на відповідні коефіцієнти збільшення.
З урахуванням пункту 5 Порядку №124, відповідно до якого кожен наступний перерахунок проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати, показник середньої заробітної плати, розрахований з метою проведення індексації, становив: у 2020 році - 4888,83 грн, у 2021 році - 5426,60 грн, у 2022 році - 6186,32 грн, у 2023 році - 7405,03 грн, у 2024 році - 7994,47 грн, у 2025 році - 8913,83 грн.
Разом з тим, частиною другою статті 42 Закону №1058-IV встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався для обчислення пенсії. Водночас положення зазначеної норми та Порядку №124 не містять застережень щодо застосування виключно показника середньої заробітної плати станом на 1 жовтня 2017 року для осіб, яким пенсію призначено пізніше.
Отже, відповідач зобов`язаний був здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №118, №168, №185, №209 та Порядку №124 шляхом застосування коефіцієнтів збільшення до показника середньої заробітної плати, який враховувався при обчисленні пенсії позивача, а саме - 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115 відповідно.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо проведення індексації пенсії позивачки без застосування передбаченого законодавством механізму послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався при обчисленні її пенсії, та наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23, відповідно до якої під час проведення індексації застосуванню підлягає саме той показник середньої заробітної плати, який враховувався при обчисленні пенсії під час її призначення.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та обрав належний спосіб захисту порушеного права позивача.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, ґрунтуються на власному тлумаченні норм права та не містять посилань на обставини чи докази, які б спростовували встановлені судом першої інстанції факти або свідчили про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до статті 316 КАС України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на викладене та враховуючи залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що справа віднесена до категорії незначної складності та розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до частини п`ятої статті 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Керуючись статтями 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук