ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/14533/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 в адміністративній справі №160/14533/25 (суддя Кучугрна Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №046150017630 від 24.04.2025 щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо невизнання достатності наявного у ОСОБА_1 45-річного віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту “а” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, в редакції, що діяла до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 №213-VІІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчинити певні дії, а саме визнати достатнім наявний у ОСОБА_1 45-річний вік для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування періодів роботи з 12.11.2013 по 13.02.2023 згідно довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №4/36/07 від 16.05.2017 року, №2/12/07 від 30.06.2022, №2/6/07 від 13.02.2023, виданих ТОВ “Промисловий ремонт” та ТОВ “Промислові ремонти” та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчинити певні дії, а саме: зарахувати цей період роботи до пільгового стажу ОСОБА_1 ;
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування періоду роботи ОСОБА_1 в ТОВ “Промислові ремонти” з 01.04.2022 по 31.01.2023 на посаді машиніста крану 6 розряду ремонтно-механічної дільниці №1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчинити певні дії, а саме: зарахувати цей період роботи до загального стажу ОСОБА_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії, а саме повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.04.2025 та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 03.03.2025 відповідно до пункту “а” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, в редакції, що діяла до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 №213-VІІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 та правової позиції, викладеної судом в рішенні суду у цій справі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №046150017630 від 24.04.2025 щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_2 до її страхового стажу період роботи з 01.04.2022 по 31.01.2023, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за Списком №1 період роботи з 12.11.2013 по 13.02.2023.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №2-р/2020, та з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.
В іншій частині позовних вимог, у їх задоволенні відмовено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини по справі, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_3 (позивач) 16.04.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №046150017630 від 24.04.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. 
У рішенні, зокрема, зазначено про таке:
Дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 16.04.2025.
Вік заявника - 45 років 1 місяць.
Правом на призначення пільгової пенсії за віком, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, користуються працівники, зайняті повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу, зокрема, не менше 20 років у жінок, з них, не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону, зокрема, жінкам на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Згідно з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 р., у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального страхового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Страховий стаж особи становить 23 роки 17 днів, в тому числі за списком №1 – 1 рік 11 місяців 10 днів.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.04.2022 по 31.01.2023 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки за даний період відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу.
Відповідно до п. 3 статті 44 ЗУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Згідно п. 3 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховується до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління ПФУ №18-1 від 10.11.2006, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за №1231/13105, у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, здійснюється Комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.
До пільгового стажу не враховано періоди роботи з 12.11.2013 по 13.02.2023, згідно довідок №4/36/07 від 16.05.2017, №2/12/07 від 30.06.2022, №2/6/07 від 13.02.2023, виданих ТОВ “Промислові ремонти”, оскільки заявницею надано заяву, в якій зазначено, що на даний час дане підприємство є не діючим, отже не можливо підтвердити достовірність поданих відомостей для визначення права на пенсію на пільгових умовах.
Зарахування даних періодів роботи до стажу який надає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах можливо після перевірки первинних документів або після підтвердження його Комісією з питань підтвердження стажу роботи.
Висновок: відмовити у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та оскільки заявниця не досягла відповідного пенсійного віку.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Частиною першою статті 24 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
При цьому, згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
03.10.2017 Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 (далі Закон №2148-VIII), яким Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 доповнено розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».
Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Наведені норми Закону почали застосовуватись з 01.10.2017.
Разом з цим, суд зазначає, що пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливим і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
02.03.2015 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII (далі - Закон №213-VIII, що набрав чинності 01.04.2015), яким пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в такій редакції: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома Законами, а саме: пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Правила вказаних законів є ідентичними.
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020«У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII».
Пунктом 1 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.
За змістом пункту 2 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам».
Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VIII, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.
«Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VIII у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.
Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та права на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Отже, особи, які належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VIII. Зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13, частина 2 статті 14, пункт «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність».
Отже, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIIIдля осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.
Такий спосіб захисту та відновлення прав осіб, що зазнали їх порушення у зв`язку з ухваленням Закону № 213-VIII визначив Конституційний Суд у Рішенні №1-р/2020.
Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Таким чином, з дати набрання чинності вказаним рішенням Конституційного Суду України (23.01.2020) в Україні існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та пункт 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
При цьому, положення зазначених Законів містять різні правила призначення пенсії за Списком №1 щодо параметру вікового цензу, розбіжність у величині показника вікового цензу для призначення пенсії, який складає 45 років за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, та 50 років - за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
За вказаних обставин колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII з урахуванням Рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.
Таке застосування вказаних норм права усуває колізію у їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Отже, колегія суддів констатує, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
З матеріалів справи слідує, що на час звернення за призначенням пенсії (16.04.2025) ОСОБА_1 досягла віку 45 років. 
Як зазначив Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 
у спірному рішенні, страховий стаж позивача складає 23 роки 17 днів, пільговий стаж позивача за Списком №1 складає 1 рік 11 місяців 10 днів. 
Позивач вважає, що період її роботи з 01.04.2022 по 31.01.2023 у ТОВ “Промислові ремонти” повинен бути зарахований до її страхового стажу, а період роботи з 12.11.2013 по 13.02.2023 у ТОВ “Промисловий ремонт” та ТОВ “Промислові ремонти” має бути зарахований до її пільгового стажу за Списком №1. 
Так, трудова книжка ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 від 12.05.2000 містить, з-поміж іншого, такі записи про періоди роботи позивача (мовою трудової книжки):
Товариство з обмеженою відповідальністю “Промисловий ремонт”
4) 12.11.2013 Прийнята машиністом крана 5 розряду на виробничу дільницю з ремонту та утримання технологічного устаткування №4 на дільниці з виробництва концентрату.
5) За результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1 від 02.04.2012.
6) За результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1 від 31.07.2015.
17) За результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1 від 07.10.2016.
18) 28.02.2017 Звільнена за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України.
ТОВ “ПРОМРЕМОНТИ”
19) 01.03.2017 Прийнята машиністом крана 5 розряду на ремонтно-механічну дільницю №1.
20) 30.06.2017 За результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1 від 01.03.2017.
21) 01.02.2022 Переведена машиністом крана 6 розряду ремонтно-механічної дільниці №1. За результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1.
22) За результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1 від 30.04.2022.
23) 13.02.2023 Звільнена за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України. 
Крім цього, робота позивача у спірні періоди підтверджується наявними у матеріалах справи: 
- довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №4/36/07 від 16.05.2017, виданою ТОВ “Промисловий ремонт”, якою підтверджується, що ОСОБА_1 з 12.11.2013 по 02.08.2016 та з 03.08.2016 по 28.02.2017 працювала повний робочий день в ТОВ “Промисловий ремонт” за професією машиніст крана на виробничій дільниці з ремонту та утримання технологічного устаткування №4 на дільниці з виробництва концентрату, що передбачена Списком 1 розділ ІІ підрозділ “а” позиція “ 2а-3в”;
- довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №2/12/07 від 30.06.2022, виданою ТОВ “Промислові ремонти”, якою підтверджується, що з 01.03.2017 по 30.06.2022 ОСОБА_1 працювала машиністом крана 5 та 6 розряду на ремонтно-механічній ділянці №1, та має право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1;
- витягом з наказу по ТОВ “Промремонт” “Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці” №а/25-о від 02.04.2012, згідно з яким робота за професією/посадою машиніст крана на виробничій дільниці з ремонту та утримання технологічного устаткування №4 на ділянці з виробництва концентрату відноситься до Списку №1 розділ ІІ підрозділ “а”, позиція “ 2а-3а”; 
- витягом з наказу по ТОВ “Промремонт” “Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці”№4/49о від 31.07.2015, згідно з яким робота за професією/посадою машиніст крана, виробнича дільниця з ремонту та утримання технологічного устаткування №4 на ділянці з виробництва концентрату відноситься до Списку №1 розділ ІІ підрозділ “а”, позиція “ 2а-3а”; 
- витягом з наказу по ТОВ “Промремонт” “Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці” №4/68о від 07.10.2016, згідно з яким робота за професією/посадою машиніст крана, виробнича дільниця з ремонту та утримання технологічного устаткування №4 на ділянці з виробництва концентрату відноситься до Списку №1 розділ ІІ;
- наказом ТОВ “Промислові ремонти” №2/470 від 30.06.2017 “Про встановлення права на пільгове пенсійне забезпечення”, яким затверджено перелік професій та посад робітників Ремонтного управління-2, яким згідно результатів атестації робочих місць за умовами праці встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, до якого згідно з переліком віднесено професію машиніст крана; 
- наказом ТОВ “Промислові ремонти” №40 від 30.04.2022 “Про встановлення права на пільгове пенсійне забезпечення”, яким затверджено перелік професій та посад робітників Ремонтного управління-1, Ремонтного управління-2, Ремонтного управління-3, яким згідно результатів атестації робочих місць за умовами праці встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, до якого згідно з переліком віднесено професію машиніст крана;
- довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №2/6/07 від 13.02.2023, виданою ТОВ “Промислові ремонти”, якою підтверджується, що ОСОБА_1 з 01.07.2022 по 13.02.2023 працювала за професією машиніст крана 6 розряду на ремонтно-механічній дільниці №1 та користується правом на пільгове пенсійне забезпечення, що передбачене Списком 1 розділом ІІ.
З огляду на викладене, суд зазначає, що період роботи позивача з 12.11.2013 по 13.02.2023, який підтверджується її трудовою книжкою та наведеними документами, має бути зарахований до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
За наведених обставин, оскільки на час звернення за призначенням пенсії позивач досягла пенсійного віку, мала необхідний страховий і пільговий стаж за Списком №1, що згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 є обов`язковими необхідними умовами для призначення на пільгових умовах пенсії за віком за Списком №1, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №046150017630 від 24.04.2025 щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1є протиправним та таким, що не відповідає критеріям визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, у зв`язку з чим для ефективного способу відновлення порушеного права позивача зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити останній пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дати звернення - з 16.04.2025, на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, а тому, враховуючи норми ч. 5 ст. 242 КАС України, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 року залишити - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом. 

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова