1	Справа № 335/6600/25  2/335/58/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря Колесник Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2025року до суду через систему «Електронний суд» звернулася представник Концерну «МТМ» Артьомов С.О. з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.
В позовній заяві посилався на те, що Концерн «МТМ» діє на підставі Статуту, основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.
02.10.2021 року на виконання вимог Закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.
Відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення № ХІІ (літ.А-3) загальною площею 305,9 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Станом на 01.11.2021 року Типовий індивідуальний договір №72229951 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення № ХІІ (літ.А-3), між позивачем та ОСОБА_1 є укладеним.
Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії.
Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.05.2022 року по 31.03.2025 року на загальну суму 311 215,10 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. 
При цьому, відповідач за період з 01.05.2022 - 31.03.2025 не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно з умов Договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 311 215,10 грн.
На підставі викладеного, представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 311 215,10 грн., а також судові витрати у розмірі судового збору 3 734,60 грн.
10.07.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.
29.10.2025 року відповідачем подано заперечення, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні вимог. На обґрунтування зазначив, що посилання позивача на факт укладення між сторонами типового індивідуального договору № 72229931 та набрання ним чинності з 01.11.2021 року є безпідставними, оскільки позивачем не було дотримано порядку його оприлюднення та доведення до відома споживачам, як того передбачає чинне законодавство. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що співвласники багатоквартирного будинку, в якому розташоване нежитлове приміщення відповідача, приймали рішення про вибір моделі договірних відносин або уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Вважає, що суду не надано індивідуального договору та доказів того, що він був укладений між сторонами є чинним, як і не надано копії цього договору. Звертаючись з позовними вимогами, постачальник послуг не надав доказів фактичного надання послуг (актів приймання-передачі послуг, показників лічильників, документів про здійснення розрахунків тощо). 
Крім того, відповідач вказав на те, що у розрахунку позивача відсутні дані про звіряння дотримання вимог максимального споживання теплової енергії. Поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії на опалення, передбачені розділом III, IV Методики не застосовані. Також не вказано вартості теплової енергії за 1 Гкал та не наведено інших відомостей, на підставі яких було б можливим розрахувати розмір заборгованості до сплати за спірний період. Таким чином, розрахунок суми заборгованості виконаний без додержання законних вимог, не відповідає встановленим нормам та правилам та відповідно не обґрунтований, у зв`язку із чим відповідач вважає, що не може бути прийнятий судом як належний доказ у справі. При цьому, відсутність Акту обстеження унеможливлює точний розрахунок теплової енергії через брак технічних даних, що робить неможливим контроль за споживанням та ефективним постачанням тепла, а отже, призводить до невірних обрахунків.
11.11.2025 року представником позивача подано додаткові пояснення, відповідно до яких наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позові та додаткових поясненнях, послався на те, що доводи відповідача не відповідають дійсним обставинам справи, нормативно не обґрунтовані та не мають правових підстав для відмови у позові.
27.01.2026 року представником позивача наданододаткові пояснення, відповідно до яких представником роз`яснено щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії.
08.04.2026 року представником відповідача надано клопотання про долучення доказів, відповідно до якого, до матеріалів справи долучено додаткові пояснення відповідача, відповідно до яких, останній просив суд відмовити позивачу у задоволенні вимог.
Під час судового засідання 08.04.2026 року представник позивача Тувайкін Р.В. підтримав позовні вимоги в повному обсязі просив задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача Хрипченко Ю.Ю. проти задоволення позовних вимог заперечувала, з урахуванням обставин зазначених у запереченнях та додаткових поясненнях.
У судовому засіданні 08.04.2026року судом завершено розгляд справи по суті, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, в судовому засіданні оголошено перерву до 13.04.2026 року.
В судове засідання 13.04.2026 року сторони не з`явилися.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд доходить до висновку про наступне.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.
Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.
Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо (п. 2.2 Статуту).
Відповідачеві ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення № ХІІ (літ.А-3) загальною площею 305,9 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.09.2024 № 394800426.
Житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому розташоване вказане нежитлове приміщення, оснащений приладами комерційного обліку теплової енергії.
Відповідно до типового індивідуального договору №72229951 від 01.11.2021 року між сторонами укладено договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення № ХІІ (літ.А-3).
Правовідносини, які виникають в процесі споживання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про теплопостачання» відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
З 01.05.2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року (далі Закон), згідно з ч. 1 ст. 6 якого учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є зокрема споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг. При цьому споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами укладених договорів (ч. 1 ст. 7 даного Закону). Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 2 Закону предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до змісту положень ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3)виконавці комунальних послуг.
Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Згідно з ч. ч. 2, 3, 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Зазначені положення кореспондуються з пунктами 4, 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198, якими передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією; споживач зобов`язаний до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання укласти з теплопостачальною організацією такий договір.
За приписами ч. 1 та 2 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.
Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.
Доказів обрання співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою стаття 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» сторонами суду не надано.
Постановами Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 рокута № 1023 від 08.09.2021 року внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів, відповідно до яких згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов.
Так, 02.10.2021 року Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу самоврядування Запорізької міської ради та на власному офіційному веб-сайті індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.
Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.
Отже, системний аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії є укладеними між сторонами з 01.11.2021 через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.
Оскільки, всупереч приписам Закону, співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 в місячний термін не визначились з моделлю організації договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання (02.10.2021 року), типовий індивідуальний договір № 72229951 є укладеним з 01.11.2021 року.
Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії (далі договір) передбачено, що виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачу (відповідачу) послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії. спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Відповідно до п. 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року № 315.
Згідно з п. 32 договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.
Пунктом 34 передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Згідно з п. 36 договору під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів).
Відповідно до п. 38 договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.
Пунктом 41 договору передбачено обов`язки споживача, зокрема оплачувати за надану послугу необхідно за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором та у разі несвоєчасного здійснення платежу за послугу сплачувати пеню в розмірі, встановленому цим договором, а саме, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (п. 45 договору).
Факт постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024 років, відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон у м. Запоріжжі.
За період з 01.05.2022 року по 31.03.2025 року позивачем надані відповідачеві послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 311 215,10 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості за договором № 72229951, нарахуваннями за надані послуги за цим договором, які містять інформацію щодо кількості та вартості наданих послуг, показань вузлів комерційного обліку, детальним розрахунком за надані послуги по вказаному приміщенню, за вказаний період, тарифами які діяли у вказаний період, актами обстеження теплового вузла та зняття показів приладу обліку теплової енергії.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (абз. 9 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання»).
Відповідно до визначення наведеного в Методиці №315 опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення.
Частиною 1 статті 7 Закону визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.
Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 року.
Як встановлено, вказане нежитлове приміщення відповідача знаходяться в багатоквартирному будинку та документи на підтвердження відключення від мережі опалення (докази) суду не надано, а відтак, вказане приміщення відповідача є опалювальними.
Тож, послуга з постачання теплової енергії надавалась відповідачу в межах опалювального сезону. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з постачання теплової енергії тривають. Згідно норм діючого законодавства на відповідача покладається обов`язок по оплаті наданих йому послуг.
Доводи відповідача про відсутність заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії є необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами і судом до уваги не беруться.
В силу виконання Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 року № 830, позивачем формуються рахунки на оплату спожитої послуги та надаються споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.
Згідно ч. 1,2 статті 8 Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону. Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Рахунки надаються споживачу на безоплатній основі.
В рахунках на оплату спожитої послуги та на сайті Концерну «МТМ», у відповідності до вимог законодавства, міститься інформація щодо встановленого приладу комерційного обліку (за яким відбуваються нарахування на будинок/будівлю), опалювальної площі будинку/будівлі.
Позивач надає розрахунок основного боргу, розрахунок Гкал на будинок й приміщення, нарахування на приміщення. В своїй сукупності наведені дані дозволяють встановити кількість спожитої теплової енергії приміщенням.
Отже, наданий суду представником позивача розрахунок нарахувань плати за надану послугу з постачання теплової енергії, суд вважає належним доказом та приймає його до уваги при ухваленні рішення.
При цьому, суд враховує, що стороною відповідача не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.05.2022 по 31.03.2025 у розмірі 311 215,10 грн. не погашена, а розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 734,60 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса надання послуг: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення № ХІІ (літ.А-3)) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», буд. 137, код ЄДРПОУ 32121458) суму боргу за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 311 215 (триста одинадцять тисяч двісті п`ятнадцять) гривень 10 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса надання послуг: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення № ХІІ (літ.А-3)) на користь концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», буд. 137, код ЄДРПОУ 32121458) судовий збір у сумі 3 734 (три тисячі сімсот тридцять чотири) гривні 60 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Повний текст рішення суду складено 13.04.2026 року.

Суддя А.В. Воробйов