Справа № 338/205/26 
Провадження № 33/4808/273/26 
Категорія ст.124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Рибка Л. Я. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Томина С.В. на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень, стягнуто на користь держави 665,60 гривень судового збору, -

в с т а н о в и в :

Суддею суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Так, ОСОБА_1 , 06 лютого 2026 року о 16 год 15 хв. на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів 281 км, керуючи автомобілем Nissan X-Trail, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед розворотом в напрямку головної дороги, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Suburban, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 10.4. Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). 
Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник адвокат Томин С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2026 року у справі №338/205/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасувати, провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Зазначену постанову вважає незаконною та необґрунтованою.
Вказує, що суд дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 , рухаючись в умовах недостатньої видимості, об`єктивно можливість виявити автомобіль, який рухався у попутному напрямку та повинен був діяти з дотриманням вимог п. 10.4. ПДР України. 
Вважає, що суд допустив помилку у визначенні предмета доказування, оцінюючи об`єктивну можливість ОСОБА_1 виявити автомобіль, який рухався позаду нього у попутному напрямку, замість того, щоб встановити причинний зв?язок між розворотом транспортного засобу Nissan X-Trail та зіткненням із транспортним засобом Chevrolet Suburban. 
Крім того, на його думку, такий висновок суду виходить за межі пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, а також не розкриває об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП. Оскільки, у судовому засіданні було встановлено, що водій ОСОБА_2 рухався у попутному напрямку позаду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . 
Вважає, що саме водій ОСОБА_2 , побачивши попереду транспортний засіб Nissan X-Trail, який зменшив швидкість та увімкнув сигнал повороту ліворуч, повинен був дочекатись завершення ним маневру і після цього продовжити рух, тому причиною ДТП був не розворот транспортного засобу Nissan X-Trail, виконаний не з крайнього лівого положення, а дії водія ОСОБА_3 , який не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції.
До початку судового розгляду представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат Сенич В.І. подав клопотання про долучення доказів, а саме просив долучити до справи копію постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 06.04.2026 року по справі про адміністративне правопорушення №338/2026/26, якою постанову судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2026 року щодо закриття провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП щодо ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП, залишено без змін.
Крім того, до початку судового розгляду на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника адвоката Томина С.В. про проведення судового засідання у відсутності захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . 
Також надійшло клопотання від представника потерпілого адвоката Сенича В.І. про розгляд даної справи без участі потерпілого ОСОБА_4 та його як представника. У задоволенні апеляційної скарги адвоката Томина С.В. просив відмовити та залишити постанову Богородчанського районного суду від 10.03.2026 року без змін.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність підсудного під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії). 
Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд, вважав за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Томина С.В., потерпілого ОСОБА_4 та його представника адвоката Сенича В.І.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші. 
Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 .
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції. 
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення. 
Так, враховуючи, що в своїх доводах сторона захисту посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції вважав за необхідне перевірити вищевказані доводи та дослідити сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №584807 від 06.02.2026 року слідує, що водій ОСОБА_1 06.02.2026 року о 16 год. 15 хв. дорога Н-09 Мукачево-Львів 281 км дороги керуючи ТЗ Nissan X-Trail д.н.з. НОМЕР_1 , перед розворотом в напрямку головної дороги, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Suburban НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив п. 10.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – поліцейський ВП №2 (смт Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області сержантом поліції Гоголем В.Б., підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Правопорушнику були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді Богородчанському районному суді, про що свідчить його власноручний підпис. 
У протоколі зазначено, що пояснення по суті порушення ОСОБА_1 надасть на окремому аркуші. 
Посвідчення водія у ОСОБА_1 працівниками поліції не вилучено та тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався.
Про зміст протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звинувачується в тому, що керуючи транспортним засобом, перед розворотом, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та порушив вимоги пп. 10.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Зі змісту висунутого обвинувачення вбачається, що ОСОБА_1 звинувачується у порушенні вимог пп. 10.4 Правил дорожнього руху України. 
Так, відповідно до п. 10.4 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що водієм ОСОБА_1 було допущене порушення вимог пп. 10.4 Правил дорожнього руху України, яке знаходиться у прямому причино-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортної пригодою. 
Зокрема, зі змісту пояснень ОСОБА_1 , наданих працівникам поліції 06.02.2026 року (а.с. 4) вбачається, що він 06.02.206 року близько 16 год. 15 хв. рухаючись автодорогою Мукачево-Львів у бік напрямку Івано-Франківська та керуючи автомобілем ТЗ Nissan X-Trail д.н.з. НОМЕР_1 здійснив розворот не побачивши автомобіль позаду у зв`язку з погодними умовами, в результаті отримав удар в праву передню частину машини. Водієм автомобіля Chevrolet Suburban НОМЕР_2 було викликано наряд поліції. До іншого учасника ДТП претензій з приводу вживання алкоголю не має.
Зі змісту мотивувальної частини судового рішення вбачається, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не визнав та пояснив, що зіткнення сталось внаслідок дій потерпілого, який не дотримався Правил дорожнього руху. Він, в умовах недостатньої видимості через туман, здійснив маневр розвороту ліворуч із дотриманням правил дорожнього руху, його автомобіль зазнав механічних пошкоджень, пошкоджені передня ліва частина крила, ліві двері, ліва передня фара автомобіля
Апеляційний суд звертає увагу на те, що пояснення які були надані ОСОБА_1 безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди та в суді першої інстанції мають певні суперечності, однак повністю узгоджуються стосовно обставин, які свідчать про те, що останній недостатньою мірою врахував дорожню обстановку, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що водій ОСОБА_1 перед розворотом в напрямку головної дороги, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, чим допустим порушення вимог пп. 10.4 Правил дорожнього руху України. 
Так, зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.02.2026 року, на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної події вбачається, що вона сталася за участю водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Chevrolet Suburban» НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . 
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали наступні пошкодження: автомобіль «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_1 отримав пошкодження передньої частини, лобового скла, передніх правих дверей, лівої фари, передньої лівої; автомобіль «Chevrolet Suburban» НОМЕР_2 отримав пошкодження передньої лівої частини крила, лівих дверей, лівих задніх дверей.
Вищевказані пошкодження, які зазначені у переліку зовнішніх ( видимих ) пошкоджень транспортних засобів, повністю узгоджуються із поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, щодо розташування транспортних засобів між собою під час їх зіткнення та свідчать про те, що автомобіль марки «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди зіткнувся своєю лівою передньою частиною із передньою лівою частиною автомобіля марки «Chevrolet Suburban» НОМЕР_2 . 
До матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_4 (а.с. 5), відповідно до яких 06.02.2026 року близько 16 год. 15 хв. рухаючись автодорогою Мукачево-Львів в напрямку м. Івано-Франківськ та керуючи ТЗ «Chevrolet Suburban» НОМЕР_2 побачив перед собою автомобіль «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв на обочині і здійснював розворот прямо перед ним на відстані 10 м і через суцільну лінію, під час цього маневру сталася ДТП. Після чого ним було викликано наряд поліції. До іншого учасника ДТП претензій щодо вживання алкоголю не має. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відеозаписами з бодікамер працівників поліції зафіксовано наступне:
(файл 0000000_00000020260206165651_0007 – не відтворюється).
(файл 0000000_00000020260206165911_0001) потерпілий ОСОБА_4 повідомляє працівникам поліції місце, де відбулося зіткнення. Водій ОСОБА_1 пояснює, що мав намір здійснити розворот для подальшого руху в протилежному напрямку. Після цього працівники поліції звертаються до обох водіїв із вимогою надати посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та страхові поліси.
(файл 0000000_00000020260206171435_0002) працівник поліції надає водіям бланки для письмових пояснень та повідомляє, що відносно них будуть складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, які будуть направлені до суду. Потерпілий ОСОБА_4 зазначає, що інший водій розпочав маневр розвороту безпосередньо перед ним. Водій ОСОБА_1 пояснює, що через погодні умови не помітив транспортний засіб позаду. ОСОБА_4 також вказує, що, помітивши автомобіль ОСОБА_1 , одразу почав гальмувати.
З відеозапису камери зовнішнього спостереження вбачається, що транспортний засіб «Nissan» виконує маневр розвороту з порушенням вимог п.10.4 ПДР України з крайнього правого положення, перебуваючи фактично на правому узбіччі дороги, та під час виконання такого маневру відбувається зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet».
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав його винним у вчиненні правопорушення та безпідставно не прийняв до уваги свідчення щодо обставин вчинення ДТП та вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля марки «Chevrolet» ОСОБА_4 .
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд провадження відбувається в межах обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_1 і суд не надає оцінки діям водія ОСОБА_4 щодо порушення ним Правил дорожнього руху України та створення аварійної ситуації, оскільки така правова оцінка його дій може бути надана тільки в межах відповідного провадження за обвинуваченням у вчиненні правопорушення. 
Апеляційний суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_1 , керуючи транспортним засобом, перед розворотом, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та порушив вимоги пп. 10.4 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку сукупності досліджених доказів та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в діях ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляцію захисника адвоката Томина С.В. залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Томина С.В. залишити без задоволення.
Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду О.П. Васильєв