ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/7041/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молодецького Р.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо ігнорування рішення Полтавського окружного адміністративного суду № 440/555/24 від 01.07.2024 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 надати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, із зазначенням, що травма отримана військовослужбовцем ОСОБА_1 18 січня 2023 року пов`язана з безпосередньою участю у бойових діях під час захисту Батьківщини, державного суверенітету, територіальної цілісності України та відбиттям російської збройної агресії в умовах воєнного стану в районі ведення воєнних (бойових) дій у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є колишнім військовим Військової частини НОМЕР_2 та під час виконання бойового завдання в АДРЕСА_1 ) отримав травму (контузію). Позивач звернувся до відповідача з рапортами про проведення службового розслідування по факту отримання травми та отримання Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, однак, відповіді не отримав, тому звернувся до суду. На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 у справі №440/555/24 відповідач направив позивачу довідку додатку 5 відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, в якій зазначив, що травма не пов`язана з безпосередньою участю у бойових діях. Тому вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/7041/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
10.06.2025 до Полтавського окружного адміністративного суду від відповідача Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 по справі № 440/555/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, військовою частиною НОМЕР_2 було розглянуто рапорт ОСОБА_1 від 03.04.2023. За результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 03.04.2023 командиром військової частини НОМЕР_2 було прийняте рішення про призначення службового розслідування з метою з`ясування причин та обставин отримання травми 18.01.2023 (зі слів ОСОБА_1 ) ОСОБА_1 у районі перехрестя населених пунктів Бахмут-Парасковіївка Донецької області. Командиром військової частини НОМЕР_2 було видано наказ від 21.01.2025 року "Про призначення службового розслідування". В ході проведення службового розслідування було встановлено, що отримана травма ОСОБА_1 (зі слів останнього 18.01.2023) не пов`язана з безпосередньою участю у бойових діях, під час захисту Батьківщини, Державного суверенітету, територіальної цілісності України та відбиттям російської збройної агресії в умовах воєнного стану в районі ведення воєнних (бойових) дій у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 чи з виконання обов`язків військової служби, так як останнім не надано належних медичних документів. Крім того командиром військової частини НОМЕР_2 (безпосереднього підпорядкування військовій частині НОМЕР_1 ) підполковником ОСОБА_2 було подано рапорт (вих. № 215 від 02.02.2024) на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 щодо можливої підробки (фальсифікації) первинної медичної карти форми 100 (згідно Додатку № 2 до Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України на особливий період затверджений наказом начальника генерального штабу Збройних Сил України від 11.02.2019 року №60) лікарем медичного пункту військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_1 . Внаслідок зазначеного та у зв`язку з неодноразовими зверненнями ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення про призначення службового розслідування (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.02.2024 року №66). В ході службового розслідування було встановлено, що травму ОСОБА_1 18.01.2023 не отримував, що підтверджується поясненнями начальників груп планування військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , записами в журналах ведення бойових дій військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 , листом військової частини НОМЕР_3 та іншими доказами, які додані до службового розслідування.
Позивач надав відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідачем не спростовано позовні вимоги, а відзив побудовано на вже спростованих фактах та доказах, які надано позивачем.
Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про залучення до участі у справі в якості належного відповідача у справі №440/7041/25 - задоволено. Здійснено процесуальне правонаступництво відповідача по справі №440/7706/25 Військової частини НОМЕР_2 на Військову частину НОМЕР_1 . 
16.09.2025 до Полтавського окружного адміністративного суду від відповідача Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Позивач надав відповідь на відзив.
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши письмові докази та пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
24.02.2022 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.02.2022 року № 39 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду лікаря медичного пункту військової частини НОМЕР_2 , на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022.
В подальшому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.08.2024 року № 220 старшого лейтенанта медичної служби військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 було переведено до військової частини НОМЕР_1 на посаду офіцера резерву НОМЕР_4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , на підставі наказу начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) від 31.07.2024 № 188.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №126 від 22.04.2025 ОСОБА_1 , офіцера резерву 321 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) № 63 від "14" березня 2025 року з військової служби у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", без права носіння військової форми одягу з "22" квітня 2025 року справи та посаду здав, та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказані обставини сторонами не заперечуються.
04.04.2023 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 з рапортом від 03.04.2023, у якому прохав надати йому копію наказу про призначення службового розслідування, копію наказу про підсумки службового розслідування, копію акта службового розслідування, довідку про обставини травми (поранення, контузії), отриманої ним під час виконання обов`язків військової служби 18.01.2023.
03.05.2023 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 з рапортом, у якому доповідав, що 18.01.2023 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Соледар Донецької області в точці евакуації поранених під час захисту Батьківщини отримав травму (поранення), що підтверджено первинною медичною картою (форма 100). На цій підставі просив призначити службове розслідування за фактом ненадання відомостей до загального списку хворих, травмованих, поранених під час виконання бойових завдань, відсутності проведення службового розслідування за даним фактом, відсутності додатку 5 та довідки про участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України.
Відповідь на ці рапорти він не отримав, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 у справі №440/555/24 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо нерозгляду по суті рапорту ОСОБА_1 від 03.04.2023. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 03.04.2023 й надати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 по справі № 440/555/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, військовою частиною НОМЕР_2 було розглянуто рапорт ОСОБА_1 від 03.04.2023.
За результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 03.04.2023 командиром військової частини НОМЕР_2 було прийняте рішення про призначення службового розслідування з метою з`ясування причин та обставин отримання травми 18.01.2023 ОСОБА_1 у районі перехрестя населених пунктів Бахмут-Парасковіївка Донецької області.
Командиром військової частини НОМЕР_2 було видано наказ від 21.01.2025 року "Про призначення службового розслідування", яким наказано провести службове розслідування з метою з`ясування причин та обставин отримання поранення 18.01.2023 ОСОБА_1 у районі перехрестя населених пунктів Бахмут-Парасковіївка Донецької області.
Відповідно до вимог статті 85 "Дисциплінарного статуту Збройних Сил України", Порядку проведення службового розслідування У Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 21.11.2017 року №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за №1503/31317, наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 21.01.2025 року №28 "Про призначення службового розслідування" заступником командира з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_3 , було проведено службове розслідування, з метою з`ясування причин та обставин отримання травми 18.01.2023 (зі слів ОСОБА_1 ) ОСОБА_1 у районі перехрестя населених пунктів Бахмут-Парасковіївка Донецької області.
Згідно вказаного Акту службового розслідування вважати травму отриману ОСОБА_1 (зі слів останнього 18.01.2023) не пов`язаною з безпосередньою участю у бойових діях, під час захисту Батьківщини, Державного суверенітету, територіальної цілісності України та відбиттям російської збройної агресії в умовах воєнного стану в районі ведення воєнних (бойових) дій у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 чи з виконання обов`язків військової служби, так як останнім не надано належних медичних документів. Начальнику медичної служби начальнику медичного пункту військової частини НОМЕР_2 підготувати та видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Командиром військової частини НОМЕР_2 прийняте рішення командира "Про підсумки службового розслідування щодо з`ясування причин та обставин отримання травми 18.01.2023 ОСОБА_1 ", розпочатого 21.01.2024 та закінченого 19.02.2024. Службове розслідування вважати завершеним (пункт 1 Рішення командира). Вважати травму отриману ОСОБА_1 (зі слів останнього 18.01.2023) не пов`язаною з безпосередньою участю у бойових діях, під час захисту Батьківщини, Державного суверенітету, територіальної цілісності України та відбиттям російської збройної агресії в умовах воєнного стану в районі ведення воєнних (бойових) дій у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 чи з виконання обов`язків військової служби, так як останнім не надано належних медичних документів (пункт 2 Рішення командира). Начальнику медичної служби начальнику медичного пункту військової частини НОМЕР_2 підготувати та видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (пункт 3 Рішення командира).
19.02.2025 командиром військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) виданий Наказ №16 "Про результати службового розслідування", у якому наказано вважати травму отриману ОСОБА_1 (зі слів останнього 18.01.2023) не пов`язаною з безпосередньою участю у бойових діях, під час захисту Батьківщини, Державного суверенітету, територіальної цілісності України та відбиттям російської збройної агресії в умовах воєнного стану в районі ведення воєнних (бойових) дій у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 чи з виконання обов`язків військової служби, так як останнім не надано належних медичних документів. 
Відповідачем надана Довідка військової частини НОМЕР_2 від 26 лютого 2025 р. № 214 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, за результатами службового розслідування, що отримана травма ОСОБА_1 (зі слів останнього 18.01.2023) не пов`язана з безпосередньою участю у бойових діях.
Відповідач не погодився з такою бездіяльністю відповідача та звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25 березня 1992 року /далі - Закон № 2232-XII/.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 2 Закону 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини шостої статті 2 Закону 2232-ХІІ види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Згідно з пунктом 1.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 /далі - Положення №402/, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до пункту 1.2 Положення №402 військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Одним із основних завдань військово-лікарської експертизи, визначених пунктом 1.3. Положення № 402, є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Відповідно до пунктів 21.1, 21.2, 21.5 Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.
При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби".
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
Зазначена постанова приймається також, коли наявне захворювання за зазначений період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період участі в бойових діях.
ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.
Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.
Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.
д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.
е) "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу), і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби.
Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва) і придатність до військової служби.
є) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) отримане військовослужбовцем при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, і він визнаний учасником бойових дій.
ж) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій, за період служби у складі миротворчого контингенту досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності і він визнаний учасником бойових дій.
Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН.
з) "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де не велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій Місії ООН, за період служби у складі миротворчого контингенту досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
и) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час виконання обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу.
к) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) отримано військовослужбовцем під час виконання миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де не велись бойові дії.
Пунктом 21.7 Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
Додатком 5 до Положення № 402 визначено форму довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та зі змісту якої слідує, що саме на підставі наказу командира (начальника) військової частини та за його підписом така довідка видається.
За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі - Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
На підтвердження обставин отримання травми позивач надав суду в засвідчених копіях: 
форму 100 від 18.01.2023; 
довідку військової частини НОМЕР_2 від 19.07.2023 №959 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для здійснення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, якою підтверджено, що лейтенант ОСОБА_1 у період з 13.01.2023 по 18.01.2023 безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Донецької області, н.п. Дружківка, ок. н.п. Соледар. При цьому в якості підстави для складення зазначеної довідки указані: витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 , витяг з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 12.01.2023 №61 дск, витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 , витяг з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 16.01.2023 №85 дск, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.01.2023 №13 по стройовій частині;
довідку військової частини НОМЕР_2 від 14.12.2023 №1326 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для здійснення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, якою підтверджено, зокрема, що старший лейтенант ОСОБА_1 у період з 13.01.2023 по 18.01.2023 дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецька область, Краматорський район, Дружківська міська громада, н.п. Дружківка. При цьому в якості підстави для складення зазначеної довідки указані: витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 (інд.161 дск, 29, арк, том 3), витяг з бойового розпорядження №61 дск від 12.01.2023 р. командира військової частини НОМЕР_2 , витяг з наказу № 13 від 13.01.2023 р. по стройовій частині командира військової частини НОМЕР_2 .
Згідно матеріалів цієї справи, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 по справі № 440/555/24, військовою частиною НОМЕР_2 було розглянуто рапорт ОСОБА_1 від 03.04.2023.
У поданому суду відзиві Військова частина НОМЕР_1 не заперечує, що ОСОБА_1 дійсно в період з 13.01.2023 по 18.01.2023 безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, але у військової частини відсутні правові підстави та докази для внесення в довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, що травма отримана військовослужбовцем ОСОБА_1 18 січня 2023 року пов`язана з безпосередньою участю у бойових діях під час захисту Батьківщини, державного суверенітету, територіальної цілісності України та відбиттям російської збройної агресії в умовах воєнного стану в районі ведення воєнних (бойових) дій у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 , оскільки у військової частини НОМЕР_1 відсутні будь-які належні документи (докази), що б підтверджували отримання ОСОБА_1 травми 18.01.2023.
Заперечуючи проти позову, відповідач посилається, зокрема, на результати службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльности) від 21.01.2025 № 28 «Про призначення службового розслідування» відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371, на підставі виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року по справі № 440/555/24, рапорту ОСОБА_1 від 03.04.2023, з метою з`ясування причин та обставин отримання поранення 18.01.2023 ОСОБА_1 у районі перехрестя населених пунктів Бахмут-Парасковіївка Донецької області.
В ході проведення вказаного службового розслідування було встановлено, що отримана травма ОСОБА_1 (зі слів останнього 18.01.2023) не пов`язана з безпосередньою участю у бойових діях, під час захисту Батьківщини, Державного суверенітету, територіальної цілісності України та відбиттям російської збройної агресії в умовах воєнного стану в районі ведення воєнних (бойових) дій у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 чи з виконання обов`язків військової служби, так як останнім не надано належних медичних документів.
За результатами службового розслідування було видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 19.02.2025 року № 16 «Про результати службового розслідування», в якому зазначене наступне: «Вважати травму отриману ОСОБА_1 (зі слів останнього 18.01.2023) не пов`язаною з безпосередньою участю у бойових діях, під час захисту Батьківщини, Державного суверенітету, територіальної цілісності України та відбиттям російської збройної агресії в умовах воєнного стану в районі ведення воєнних (бойових) дій у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 чи з виконання обов`язків військової служби, так як останнім не надано належних медичних документів.
Начальнику медичної служби-начальнику медичного пункту військової частини НОМЕР_2 підготувати та видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.»
Підставою видачі Довідки військової частини НОМЕР_2 від 26 лютого 2025 р. № 214 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач визначив: наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 16 від 19 лютого 2025 року, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 року по справі № 440/555/24.
Як стверджує відповідач та слідує з матеріалів справи, при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року у справі № 440/555/24, що набрало законної сили 12 серпня 2024 року, з метою з`ясування причин та обставин отримання поранення 18.01.2023 ОСОБА_1 у районі перехрестя населених пунктів Бахмут-Парасковіївка Донецької області, в якості законодавчо встановленої підстави призначення та проведення службового розслідування відповідач визначив статтю 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яка передбачає, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, та, ураховуючи пояснення надані у відзиві, пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, яким серед іншого передбачено, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Щодо вказаних тверджень відповідача суд зазначає, що Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371) (далі - Порядок № 608) визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.
Суд також зауважує, що норма пункту 1 розділу II Порядку № 608, на яку посилається відповідач, як на законодавчо визначену підставу призначення та проведення ним службового розслідування з метою з`ясування причин та обставин отримання поранення 18.01.2023 ОСОБА_1 , хоча і передбачає, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках, але ця норма Порядку підлягає застуванню у випадках вчинення військовослужбовцями правопорушення і з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб
Отже вказані стаття 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядок № 608 не можуть бути застосованими та визначені підставою у випадках проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).
Водночас суд враховує, що порядок складення довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) урегульований статтею 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у редакції Закону від 02.05.2023 №3080-IX, що є чинною з 28.05.2023.
За змістом пояснювальної записки до проекту Закону України "Про внесення змін до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо удосконалення питань оформлення документів та лікування військовослужбовців під час дії воєнного стану" метою законопроекту є удосконалення питань оформлення військовослужбовцям довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) як за результатами проведення відповідного розслідування (службового чи спеціального), так і без його проведення, а також удосконалення питань оформлення та направлення медичних та інших документів між військовими частинами та закладами охорони здоров`я.
Згідно частини третьої статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).
Як слідує зі змісту частини п`ятої статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у разі якщо захворювання, травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинені діями противника, в тому числі під час перебування в полоні, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів з дня отримання військовослужбовцем первинного облікового медичного документа, затвердженого Міністерством оборони України, а за його відсутності - довідки про перебування в закладі охорони здоров`я, та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я, в якому військовослужбовець перебуває на стаціонарному лікуванні, або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що судом під час розгляду справі № 440/555/24 встановлений факт участі позивача безпосередньо в зоні бойових дій та підтвердження обставин отримання поранення (контузії).
При наданні правової оцінки вказаним твердженням позивача суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Поряд з цим, частина сьома цієї статті установлює, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Загальноприйнято вважати, що преюдиційність (лат. praejudicialis - те, що стосується попереднього судового рішення це можливість прийняття судом як беззаперечними обставин (юридичних фактів), що були встановленні іншим судом в іншій справі та містяться у мотивувальній частині рішення, яке набрало законної сили. У такій попередній справі повинні брати участь ті ж самі сторони або їх правонаступники. Недотримання хоча б однієї умови робить неможливим для суду застосування преюдиції, що особливо важливо, коли у справі беруть участь нові сторони.
Преюдиційність безпосередньо пов`язана з презумпцією істинності судового рішення, конституційною нормою про обов`язковість судового рішення (частина друга статті 129 Основного закону України), а також такими складовими верховенства права як принцип правової визначеності, легітимних очікувань, процесуальної економії, а також заборони зловживати процесуальними правами.
Верховний Суд неодноразового висловлював правову позицію щодо застосування положень статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України у частині преюдиційності фактів.
Так, у постановах від 27.11.2020 у справі № 440/525/19, від 20.04.2021 у справі № 817/1269/17, від 06.09.2022 у справі № 640/10625/21 Верховний Суд виснував, що факти, установлені в прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиційний характер.
Преюдиційність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиційність у процесуальному праві виражена як обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набутим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі.
Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових фактів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.
Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того самого питання між тими самими сторонами.
Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: - обставина встановлена судовим рішенням; - судове рішення набрало законної сили; - у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі.
Преюдиційними є факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення й окреслюється його суб`єктивними і об`єктивними межами, згідно з якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їхні правонаступники, не можуть знову оскаржувати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року у справі № 440/555/24, ухваленого за наслідками розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо нерозгляду по суті рапорту ОСОБА_1 від 03.04.2023. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 03.04.2023 й надати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року у справі № 440/555/24 набрало законної сили 12.08.2024 / https://reyestr.court.gov.ua/Review/120091783/.
Отже у цій справі № 440/7041/25, як і попередній справі № 440/555/24, судове рішення в якій набрало законної сили, беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, а саме: позивач ОСОБА_1 та відповідач військова частини НОМЕР_2 , правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 .
Згідно мотивувальної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року у справі № 440/555/24, ним встановлені зокрема такі обставини:
«Доводи відповідача у листах від 25.09.2023 вих.№1422 та від 15.12.2023 №1812 про відсутність підстав для проведення службового розслідування та видачі довідки про обставини травми з огляду на відсутність бойового наказу командира на виконання завдання ОСОБА_1 в зоні бойових дій; відсутність повідомлення від безпосереднього командира щодо отримання поранення ОСОБА_1 , відсутність будь-яких даних в журналі бойових дій за фактом поранення ОСОБА_1 ; відсутність направлення з медичного пункту військової частини та відмітки в журналі травм /а.с. 23, зі звороту, а.с. 25/, суд визнає необґрунтованими з таких підстав.
У матеріалах справи наявна довідка військової частини НОМЕР_2 від 19.07.2023 №959 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для здійснення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, якою підтверджено, що лейтенант ОСОБА_1 у період з 13.01.2023 по 18.01.2023 безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Донецької області, н.п. Дружківка, ок. н.п. Соледар /а.с. 22/.
При цьому в якості підстави для складення зазначеної довідки указані: витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 , витяг з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 12.01.2023 №61 дск, витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 , витяг з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 16.01.2023 №85 дск, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.01.2023 №13 по стройовій частині /а.с. 22/.
Наведене є підставою для висновку про наявність у розпорядженні відповідача доказів, що у своїй сукупності підтверджують виконання позивачем бойового завдання під час отримання ним травми 18.01.2023».
«Натомість наданими позивачем письмовими доказами загалом підтверджено факт отримання ним травми 18.01.2023 під час перебування в районах ведення бойових дій та виконання обов`язків військової служби». 
«У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 просив суд визнати незаконною відмову відповідача у непроведенні службового розслідування за його рапортом щодо отримання ним в січні 2023 року акубаротравми (контузії) під час виконання обов`язку військової служби по захисту Батьківщини та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести службове розслідування за рапортом ОСОБА_1 щодо отримання ним в січні 2023 року акубаротравми (контузії) під час виконання обов`язку військової служби по захисту Батьківщини.
Однак, як встановив суд вище, проведення такого службового розслідування у силу частини п`ятої статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України не вимагається. 
Натомість факт отримання позивачем травми (контузії) має бути підтверджений довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України».
Відтак, щодо отримання позивачем травми 18.01.2023, то її отримання позивачем під час перебування в районах ведення бойових дій та виконання обов`язків військової служби та наявність у розпорядженні відповідача доказів, що у своїй сукупності підтверджують виконання позивачем бойового завдання під час отримання ним травми 18.01.2023 вже встановлено рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року у справі № 440/555/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,що набрало законної сили 12.08.2024 /https://reyestr.court.gov.ua/Review/120091783/ та не доказуються при розгляді цієї справи.
З цих же підстав суд відхиляє доводи відповідача про врахування під час розгляду цієї справи наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2024 року № 55 "Про результати службового розслідування", проведеним до ухвалення судом рішення у справі у справі № 440/555/24.
Відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Враховуючи викладене, суд стосовно обставин цієї справи зауважує, що перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень передбачає не лише встановлення дотримання процедурних вимог, але й з`ясування того, чи прийняті таке рішення вчинені дії чи бездіяльність на підставі повного та належного дослідження обставин, які мають значення для його прийняття, та чи є воно належним чином вмотивованим. Отже змістовна сторона прийнятих рішень, дій та бездіяльності не може бути залишена поза увагою.
Натомість, відповідач обставини встановлені рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року у справі № 440/555/24 проігнорував та не врахував, як під час проведення службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльности) від 21.01.2025 № 28 «Про призначення службового розслідування», так під час затвердження його результатів і видачі позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, що отримана травма ОСОБА_1 (зі слів останнього 18.01.2023) не пов`язана з безпосередньою участю у бойових діях, під час захисту Батьківщини, Державного суверенітету, територіальної цілісності України та відбиттям російської збройної агресії в умовах воєнного стану в районі ведення воєнних (бойових) дій у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 чи з виконання обов`язків військової служби.
Вказане є ознакою порушення вимог щодо обґрунтованості, а відповідно й протиправності, як адміністративного акта, яким є наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 19.02.2025 року № 16 «Про результати службового розслідування», так і дій відповідача з видачі позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, за результатами такого розслідування, що отримана травма ОСОБА_1 (зі слів останнього 18.01.2023) не пов`язана з безпосередньою участю у бойових діях (частина друга статті 2 КАС України).
Відповідно до абзацу десятого пункту 6.2. глави 6 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються, серед іншого, на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал або належним чином засвідчена копія довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Згідно із пунктом 21.7 глави 21 розділу ІІ цього Положення постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі.
Для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із листом командира (начальника) військової частини (закладу, установи), ТЦК та СП надаються такі документи (засвідчені копії документів), у тому числі довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення - для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво) (пункт 21.25 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України).
Затверджена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) (Додаток 5) (в редакції чинній на момент видачі відповідачем Довідки від 26.02.2025 № 214) передбачає внесення до її змісту відомостей, де докладно вказати, за яких обставин, під час виконання робіт, на службі чи ні, у відпустці, в стані алкогольного сп`яніння чи ні тощо отримана травма.
Отже вказана Довідка, що є Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України призначена для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво), в якій повинно бути наведено відомості за яких обставин, під час виконання робіт, на службі чи ні, у відпустці, в стані алкогольного сп`яніння чи ні тощо отримана травма, для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва).
Водночас Довідка військової частини НОМЕР_2 від 26 лютого 2025 р. № 214, що є Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таких відомостей не містить.
Вказана довідка також не містить відомостей і про обставини отриманої позивачем травми.
Щодо кримінального провадження № 12024053500000068 27.05.2024 щодо підроблення офіційного документа військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_1 , з правовою, кваліфікацією кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 358 КК України, на яке посилається відповідач в обґрунтування заперечень проти позову, суд зазначає, що посилання на їх наявність, фігурантом якого є позивач, не є належним доказом спростування обставин отримання ним травми з огляду на наступне.
Відповідно до положень частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Суд зауважує, що обставина наявності відкритого кримінального провадження сама собою не є беззаперечним доказом та ще не свідчить про наявність висновку щодо протиправної поведінки позивача, а відтак відсутні юридичні наслідки для нього. 
На час розгляду цієї справи доказів того, що у кримінальному провадженні № 12024053500000068 27.05.2024 наявний вирок суду або ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, відповідач всупереч вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суду не надав.
Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже з урахуванням викладених обставин та наведеного правового регулювання, в межах спірних правовідносин суд дійшов висновку, що відповідач надаючи Довідку військової частини НОМЕР_2 від 26 лютого 2025 р. № 214, про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діяв протиправно не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). 
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з такого.
У силу статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд бере до уваги, що частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною другою статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015р. у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16 СМ, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12 ).
Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Також, як наголошується ЄСПЛ у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20.10.2011 (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.
Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №752/18396/16-а сформульована правова позиція, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, пов`язане з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.
Тож суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
А відповідно до частин першої, другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Отже невід`ємною частиною конституційного права на судовий захист є можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог щодо поновлення яких встановлена у належній судовій процедурі та формалізована у судовому рішенні, що забезпечено конкретними гарантіями, які б дозволяли реалізувати його в повному об`ємі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя.
У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 просив суд визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо ігнорування рішення Полтавського окружного адміністративного суду № 440/555/24 від 01.07.2024 року та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 надати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, із зазначенням, що травма отримана військовослужбовцем ОСОБА_1 18 січня 2023 року пов`язана з безпосередньою участю у бойових діях під час захисту Батьківщини, державного суверенітету, територіальної цілісності України та відбиттям російської збройної агресії в умовах воєнного стану в районі ведення воєнних (бойових) дій у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 .
Водночас підставою видачі Довідки військової частини НОМЕР_2 від 26 лютого 2025 р. № 214 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач визначив зокрема наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 16 від 19 лютого 2025 року.
Під час розгляду цієї справи суд дійшов висновку про протиправність, як адміністративного акта - наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 19.02.2025 року № 16 «Про результати службового розслідування», який відповідач визначив в якості підстави Довідки військової частини НОМЕР_2 від 26 лютого 2025 р. № 214 так і дій відповідача з видачі позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, за результатами такого розслідування, що отримана травма ОСОБА_1 (зі слів останнього 18.01.2023) не пов`язана з безпосередньою участю у бойових діях.
Отож, обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 19.02.2025 року № 16 «Про результати службового розслідування»; визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 з видачі Довідки військової частини НОМЕР_2 від 26 лютого 2025 р. № 214 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, із зазначенням, що травма отримана військовослужбовцем ОСОБА_1 18 січня 2023 року пов`язана з безпосередньою участю у бойових діях під час захисту Батьківщини, державного суверенітету, територіальної цілісності України та відбиттям російської збройної агресії в умовах воєнного стану в районі ведення воєнних (бойових) дій у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 .
Обраний судом у конкретному випадку спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 відповідає завданням адміністративного судочинства, вимогам справедливості й забезпечить ефективне поновлення позивача в правах.
Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково з одночасним виходом за межі позовних вимог.
Таким чином, за наслідками розгляду справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення частково.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У відповіді на відзив від 13.06.2025 представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.
Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 19.02.2021 у справі № 820/3072/18.
На підтвердження факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу ним надано ордер на надання правової допомоги серії ВІ № 1303525, Договір про надання юридичної послуги від 19 травня 2025 р., рахунок-фактуру № 1 від 19.05.2025 року на оплату за юридичні послуги в сумі 10000 грн., розрахунок гонорару адвоката, Платіжну інструкцію № @2PL149482 від 12.06.2025 про сплату 10000 грн. позивачем згідно рахунку № 1 від 19.05.2025 року.
Суд враховує те, що справа не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало б подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.
Оцінивши обставини цієї справи та надані позивачем докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в цій справі у розмірі 5000,00 грн. шляхом їх стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 19.02.2025 року № 16 «Про результати службового розслідування».
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 з видачі Довідки військової частини НОМЕР_2 від 26 лютого 2025 р. № 214 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, із зазначенням, що травма отримана військовослужбовцем ОСОБА_1 18 січня 2023 року пов`язана з безпосередньою участю у бойових діях під час захисту Батьківщини, державного суверенітету, територіальної цілісності України та відбиттям російської збройної агресії в умовах воєнного стану в районі ведення воєнних (бойових) дій у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати, що пов`язані з надання професійної правової допомоги у сумі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень нуль копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р.І. Молодецький