РІШЕННЯ
Іменем України

01 червня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 910/925/26  	
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження, розглянув справу
за позовом Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради,
вул. Освітянська, 4, селище Маневичі, Камінь-Каширський район, Волинська область, 44601,
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерактивні системи навчання”,
вул. Богдана Хмельницького, 2В, м. Остер, Чернігівський район, Чернігівська область 17044; 

предмет спору: про стягнення штрафних санкцій в сумі 145 558,00 грн 

без повідомлення (виклику) сторін

Відділ освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерактивні системи навчання" про стягнення 145 558,00 грн, з них: 33 579,00 грн пені за період з 24.12.2024 по 30.12.2024 та 111 979,00 грн штрафу (20% від вартості непоставленого товару) нарахованих на підставі пунктів 8.3, 8.4 договору № 892 від 10.12.2024 (далі – договір). 
Позов мотивований порушенням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної поставки товару, обумовленого договором від 10.12.2024 № 892, що стало підставою для нарахування та стягнення неустойки (в формі пені та штрафу).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/925/26 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; установлено сторонам процесуальні строки для подачі заяв по суті спору, в порядку статей 165 – 167, 178, 184 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України).
Сторони скористались правом на подачу письмових заяв по суті спору в порядку, визначеному ГПК України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2026, на підставі статті 31 ГПК України, матеріали справи № 910/925/26 направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду Чернігівської області (за місцем реєстрації відповідача).
23.03.2026, на адресу Господарського суду Чернігівської області, надійшла справа № 910/925/26. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 23.03.2026, матеріали справи передано на розгляд судді Романенко А.В.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.03.2026, справу № 910/925/26 прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення виклику сторін.
Письмові заяви сторін по суті спору.
Відповідач, у належний строк, скористався правом на подачу відзиву на позов, проти задоволення позову заперечив, з огляду на відсутність порушення зобов`язань з поставки товару, обумовленого договором від 10.12.2024 № 892. Звертав увагу, що сторони шляхом укладення, 31.12.2024, додаткової угоди № 1 до цього договору, дійшли згоди пролонгувати строк дії договору до 30.04.2026 та відтермінувати поставку товару до 30.04.2026. Натомість, 08.04.2025, за взаємною згодою, дійшли згоди достроково розірвати договір від 10.12.2024 № 892, шляхом підписання додаткової угоди № 2, тобто з 08.04.2025 зобов`язання сторін за цим правочином припинені. Позивач, на момент розірвання договору, не висловив жодних претензій щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару, строк щодо виконання яких станом на 08.04.2025 не настав. З наведеного слідує, що правові підстави щодо застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності в вигляді стягнення неустойки, відповідно до пунктів 8.3., 8.4. договору від 10.12.2024 № 892, після припинення дії цього договору, відсутні. 
Позивач, у належний строк, скористався правом на подачу відповіді на відзив, якою позов підтримав. За його доводами, оскільки договором від 10.12.2024 № 892, у первісній редакції, встановлений строк щодо поставки товару до 23.12.2025 (п. 5.1.), у той час як сторони шляхом укладення додаткової угоди № 1 переглянули редакцію п. 5.1. цього договору, лише станом на 31.12.2024, тому вважає, що в період з 24.12.2024 по 30.12.2024 мало місце прострочення відповідачем зобов`язань з поставки товару, як наслідок, наявні підстави для застосування до нього цивільно-правової відповідальності в вигляді стягнення неустойки (в формі пені та штрафу) відповідно до пунктів 8.3., 8.4. цього договору.
Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України). 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.
Суд врахував, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:
За статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
10.12.2024, між Відділом освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради (позивач, замовник) та ТОВ «Інтерактивні системи навчання» (відповідач, постачальник) укладений договір № 892, за умовами якого (п. 1.1.) постачальник зобов`язався поставити та передати у власність замовника товар: НУШ комплект мультимедіаційного обладнання, тип 3: інтерактивна панель – ДК:021:2015 – 32320000-2 – телевізійне та аудіовізуальне обладнання (далі – товар), в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними в специфікації (додаток № 1) до договору, що є його невід`ємною частиною, а замовник зобов`язався прийняти товар та сплатити його вартість.
За специфікацією, додаток № 1 до договору № 892, предмет поставки – інтерактивна панель View Board 65 (IFP6533-G), комп. модуль (i5 12Gen/8ГБ/256ГБ) мобільний стенд, у кількості 5 одиниць, за ціною за одиницю 93 275,00 грн (без ПДВ), загальною вартістю 559 650,00 грн (з ПДВ). Ціна включає всі витрати на транспортування.
Виходячи з умов пунктів 5.1. – 5.3., 5.6. договору № 892, поставка товару здійснюється в робочі дні та години, крім вихідних, до 23.12.2024. Адреса поставки: 44601, Волинська область, Камінь – Каширський район, сел. Маневичі, вул. Освітянська, 4. Датою поставки вважається дата підписання замовником видаткової накладної. Доставка товару здійснюється транспортом постачальника або за допомогою послуг транспортних та поштових агентств. Всі витрати, пов`язані з транспортуванням, завантаженням, розвантаженням та доставкою продукції на адресу замовника, здійснюється за рахунок постачальника.
Перехід права власності на товар відбувається після її фактичної передачі на підставі належним чином оформлених первинних документів (товарно-транспортної накладної, видаткової накладної) на адресу покупця. 
До обов`язків постачальника належить забезпечення поставки товару в кількості та строк, установлені цим договором (п. 7.3.1.).
Сторони в пунктах 8.3., 8.4. договору встановили, що в разі затримки поставки товару понад установлений термін або поставки не в повному обсязі товару, заявленого замовником, постачальник сплачує пеню в розмірі 1% від вартості невчасно поставленого товару за кожний день прострочення. За несвоєчасну поставку товару постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 20% від суми непоставленого в строк товару.
Договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками обох сторін, скріплюється печатками сторін (за наявності) і діє до 31.12.2024, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами договірних зобов`язань (п. 13.1.). 
31.12.2024, сторони шляхом укладення додаткової угоди № 1 до договору № 892, дійшли згоди пролонгувати його дію до 30.04.2025, а також відтермінувати строк поставки товару до 30.04.2025, у зв`язку з чим змінили редакцію пунктів 5.1., 13.1. цього договору.
08.04.2025, сторони, шляхом укладення додаткової угоди № 2 до договору № 892, дійшли згоди достроково розірвати вказаний договір, з моменту підписання цієї угоди, тобто з 08.04.2025, всі зобов`язання сторін, що виникли з договору, припинились і сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками, що виникли за цим договором.
Позивач, наприкінці 2025 року, звернувся до відповідача з претензію від 21.11.2025 № 647/01-10/225, якою повідомив про нарахування відповідачу неустойки за договором від 10.12.2024 № 892, за період з 24 – 30.12.2024, з підстав порушення останнім зобов`язань з поставки товару за вказаним договором у погоджений сторонами строк (по 23.12.2024).
Відповідач, у відповідь на претензію № 647/01-10/225, листом від 11.12.2025 № 12-1191, повідомив про відсутність підстав для застосування до нього цивільно-правової відповідальності в формі стягнення неустойки за договором від 10.12.2024 № 892 (пункти 8.3., 8.4.), позаяк він не порушив зобов`язань перед позивачем за вказаним договором, що достроково розірваний, за згодою сторін, до настання граничного строку з поставки товару (з урахуванням редакції додаткової угоди від 31.12.2024 № 1).
Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.
Виходячи з правової природи укладеного правочину, суд дійшов висновку, що на правовідносини сторін поширюється дія положень §1 та §3 глави 54 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
Предметом позову в цій справі є стягнення неустойки (в формі пені та штрафу) за порушення зобов`язань з поставки товару в погоджений сторонами строк.
Суд установив, що станом на 08.04.2025, договір від 10.12.2024 № 892 достроково розірваний, за взаємною згодою сторін, шляхом укладення додаткової угоди від 08.04.2025 № 2. Будь-яких претензій щодо неналежного виконання зобов`язань за цим договором, на момент його дострокового розірвання, сторони не заявили.
За частиною 4 статті 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 ЦК України).
З наведеного слідує, що підставою для застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності в викладі стягнення неустойки, є порушення ним зобов`язань перед позивачем, яке мало місце під час дії договору від 10.12.2024 № 892.
Підставою звернення з цим позовом до суду, позивач визначив порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару за договором від 10.12.2024 № 892 (п.5.1.), у період з 24.12.2024 по 30.12.2024, виходячи з його первісної редакції.
За частиною 1 статті 651, частиною 1 та 3 статті 653 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Суд установив, що з огляду на внесені сторонами зміни до договору від 10.12.2024 № 892, шляхом укладення додаткових угод від 31.12.2024 № 1 та від 08.04.2025 № 2 (чинні), зобов`язання відповідача з поставки товару відтерміновано до 30.04.2025 та на момент припинення дії вказаного договору, станом на 08.04.2025, не настало.
Відповідно до приписів статей 13, 74 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд відмовив у задоволенні цього позову в повному обсязі, позаяк, доводи позивача про порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару за договором від 10.12.2024 № 892, у період з 24 – 30.12.2024, в ході вирішення наявного спору не знайшли підтвердження та відхилені як безпідставні, враховуючи зміни внесені сторонами до вказаного договору, що набули чинності з моменту укладення додаткових угод № 1 та № 2, що виключає застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності в вигляді стягнення неустойки.
Щодо розподілу судових витрат.
При ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат, до яких належить судовий збір (частина 1 статті 123, п. 5 частини 1 статті 237 ГПК України).
Відповідно до п. 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, – на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 3328,00 грн (платіжна інструкція від 26.01.2026 № 12) покладені судом на позивача.
На момент ухвалення судового рішення, в суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу відповідача (орієнтовний розмір яких визначений ним у відзиві на позов у розмірі 16 000,00 грн), позаяк останнім не додано до матеріалів документального підтвердження фактичного розміру цих витрат. Суд констатує, що на момент ухвалення судового рішення, відповідач, у порядку частини 8 статті 129 ГПК України, не заявив до суду клопотання про подачу таких доказів в установленому законом порядку та строки.
Керуючись статтями 42, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 129, 165, 166, 178, 184, 233, 238, 241, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні позову Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради (код ЄДРПОУ 44104446) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерактивні системи навчання” (код ЄДРПОУ 42216158) про стягнення неустойки в сумі 145 558,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко