ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/23980/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислуги років в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, що становить у календарному обчисленні 15 років 07 місяців 00 днів, пільгова - 19 років 09 місяців 09 днів;
- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років в органах Державної кримінально-виконавчої служби України у календарному обчисленні 15 років 07 місяців 00 днів, пільгова - 19 років 09 місяців 09 днів.
Посилається на те, що на даний час проходить службу в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області, а раніше проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Згідно із витягом з наказу №224/К від 03.03.2023 року вислуга років позивача на день звільнення з органів Державної кримінально-виконавчої служби України у календарному обчисленні становить 15 років 07 місяців 00 днів, пільгова - 19 років 09 місяців 09 днів. Однак така вислуга років не була зарахована відповідачем до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки. Адвокатським запитом від 06.08.2025 року на адресу відповідача було направлено заяву в інтересах позивача щодо зарахування до стажу служби в поліції стажу служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Листом від 11.08.2025 року відповідач відмовив у задоволенні такої заяви. Вважає таку відмову протиправною, оскільки служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, а тому підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції на підставі п.3 ч.2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію». Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що ч.2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено вичерпний перелік видів та категорій служб, які зараховуються до стажу служби в поліції, серед яких Державна кримінально-виконавча служба України відсутня. Делегування ч.4 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» Кабінету Міністрів України повноважень щодо встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає Уряду права визначати додаткові складові стажу служби в поліції. Прирівнювання служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу виходячи лише із характеру окремих виконуваних обов`язків є помилковим. Посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.11.2019 року у справі №520/903/19 та від 31.03.2020 року у справі №520/2067/19. Також заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою судді від 15.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 29.05.2026 року суд, в порядку ч.13 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), залишив зазначену позовну заяву без руху, а позивачу надав строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом із наведенням підстав для поновлення строку та доказів поважності причин його пропуску.
Ухвалою суду від 08.06.2026 року продовжено розгляд справи.
Ухвалою суду від 09.06.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Згідно із витягом з наказу Управління Південно-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №224/К від 03.03.2023 року, ОСОБА_1 звільнена з органів Державної кримінально-виконавчої служби України. На день звільнення вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 15 років 07 місяців 00 днів, пільгова - 19 років 09 місяців 09 днів.
Наказом ГУНП у Львівській області №570 о/с від 18.12.2023 року ОСОБА_1 прийнято на службу до поліції та призначено переможця конкурсу на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Червоноградського РВП ГУНП. Цим же наказом встановлено вислугу років позивача для виплати надбавки за стаж служби в поліції станом на 18.12.2023 року - 00 років 00 місяців 01 день.
06.08.2025 року в інтересах позивача адвокатом Іськовим В.О. подано адвокатський запит до Головного управління Національної поліції у Львівській області з вимогою зарахувати до стажу служби в поліції наявний на момент переходу на службу в Національну поліцію України стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України у календарному обчисленні 15 років 07 місяців 00 днів.
Листом від 11.08.2025 року №258111-2025 заступник начальника ГУНП у Львівській області за результатами розгляду адвокатського запиту повідомив про відмову у зарахуванні до стажу служби в поліції періоду проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з мотивів відсутності зазначеного виду служби у вичерпному переліку видів служб, передбаченому ч.2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію».
Не погодившись із вказаною бездіяльністю відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Змістом спірних правовідносин є відповідність оскаржуваної бездіяльності суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ст.60 Закону №580-VIII (у редакції Закону України від 15.03.2022 року №2123-ІХ) відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Статтею 78 Закону №580-VIII визначено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення. Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Згідно з п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 року №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року №2713-ІV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Відповідно до преамбули Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року №3460-IV дія цього Статуту поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Ключовим питанням, яке постало перед судом у цій справі, є з`ясування того, чи підлягає період служби позивача в органах Державної кримінально-виконавчої служби України зарахуванню до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників Державної кримінально-виконавчої служби України.
Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, дія якого поширюється і на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.
Усі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.
Вказане дає підстави для висновку, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а отже на підставі п.3 ч.2 ст.78 Закону №580-VIII підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.10.2022 року у справі №160/11127/20 та від 01.08.2023 року у справі №240/30024/21.
У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.02.2025 року у справі №140/856/24 (адміністративне провадження №К/990/29526/24) Верховний Суд, перевіряючи касаційну скаргу органу поліції, який посилався на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі №520/903/19, від 31.03.2020 року у справі №520/2067/19, від 25.05.2023 року у справі №620/3663/19, від 22.07.2020 року у справі №520/5960/19, від 13.08.2020 року у справі №820/6656/16, від 09.09.2021 року у справі №520/5021/19, від 15.12.2021 року у справі №520/11545/19, від 22.02.2023 року у справі №320/12166/20, від 28.02.2023 року у справі №260/7359/21 та від 26.10.2023 року у справі №140/7147/20, прийшов до висновку про правильність задоволення позовних вимог поліцейського про зобов`язання органу поліції зарахувати до стажу служби в поліції вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі України, з посиланням на правову позицію, викладену у постанові від 20.10.2022 року у справі №160/11127/20.
За приписами ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд відхиляє посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.11.2019 року у справі №520/903/19 та від 31.03.2020 року у справі №520/2067/19, з огляду на таке. Зазначені постанови стосувалися виключно зарахування часу навчання у вищому навчальному закладі до стажу служби в поліції на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, а не зарахування періоду фактичної служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України на підставі п.3 ч.2 ст.78 Закону №580-VIII. Висновки Верховного Суду, викладені у цих постановах, не є релевантними для обставин справи, що розглядається, адже такі висновки викладені за іншого правового врегулювання та обставин справи, а відтак не підлягають застосуванню.
Стосовно посилання відповідача на лист ГУНП у Львівській області від 11.08.2025 року №258111-2025, в якому викладено мотиви відмови у зарахуванні періоду служби в Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби в поліції, суд зазначає, що такі мотиви ґрунтуються на формальному цитуванні ч.2 ст.78 Закону №580-VIII без врахування системного зв`язку цієї норми з п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, ч.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та преамбулою Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», що суперечить усталеній правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 20.10.2022 року у справі №160/11127/20, від 01.08.2023 року у справі №240/30024/21 та від 06.02.2025 року у справі №140/856/24.
Щодо вимоги позивача про зарахування пільгової вислуги років у розмірі 19 років 09 місяців 09 днів суд зазначає таке.
Закон №580-VIII не передбачає пільгового (кратного) обчислення вислуги років для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки. Пільгова вислуга років, обчислена на час служби позивача в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, є такою, що визначалася для цілей пенсійного забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, а не для цілей обчислення стажу служби в поліції. До стажу служби в поліції на підставі п.3 ч.2 ст.78 Закону №580-VIII зараховуються періоди служби лише у календарному обчисленні.
Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 22.02.2023 року у справі №320/12166/20 та від 23.05.2024 року у справі №640/30284/20, в яких зазначено, що Постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 прийнята на виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і встановлює порядок обчислення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме для призначення пенсій, а не для обчислення стажу служби в поліції.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції вислугу років в органах Державної кримінально-виконавчої служби України підлягає задоволенню в частині зарахування календарного періоду служби, який становить 15 років 07 місяців 00 днів. У задоволенні позовної вимоги в частині зарахування пільгової вислуги років у розмірі 19 років 09 місяців 09 днів слід відмовити.
Відповідно до ч.5 ст.245 КАС України у разі визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень, дій чи бездіяльності, суд може зобов`язати відповідача утриматися від вчинення певних дій або вчинити певні дії.
Беручи до уваги характер встановленого порушення, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права позивача відповідає змісту та суті порушеного права позивача і забезпечує ефективний захист прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з урахуванням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то питання щодо їх стягнення вирішуватиметься судом протягом п`яти днів після ухвалення цього судового рішення за умови подання відповідних доказів. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява, у відповідності до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягатиме залишенню без розгляду.
Керуючись ст.ст.2, 5, 22, 72-77, 90, 134, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислуги років в органах Державної кримінально-виконавчої служби України у календарному обчисленні 15 років 07 місяців 00 днів.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3; код ЄДРПОУ: 40108833) зарахувати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до стажу служби в поліції вислугу років в органах Державної кримінально-виконавчої служби України у календарному обчисленні 15 років 07 місяців 00 днів.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3; код ЄДРПОУ: 40108833) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.