ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" квітня 2026 р. Справа№ 910/13880/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Скрипки І.М.
суддів: Шаратова Ю.А. 
Бестаченко О.Л. 

при секретарі судового засідання Супрун В.В.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 06.04.2026
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Енергія» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026
у справі №910/13880/25 (суддя Ягічева Н.І.)
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «ЕНЕРГІЯ»
про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення неустойки у розмірі 107 238,16 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «ЕНЕРГІЯ» (далі - відповідач) про зобов`язання відповідача здійснити заміну акумуляторної батареї 8х123 DS ZeMa Perfect Rail 180 та стягнути 107 238,16 грн неустойки (55 999,99 грн (штраф) + 51 238,17 грн (пеня)) за поставку продукції неналежної якості та невиконання зобов`язань за договором поставки від 28.06.2022 № ЦЗВ-07-01322-01 в частині заміни продукції неналежної якості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором поставки №ЦЗВ-07-01322-01 від 28.06.2022 Відповідач, в обумовлений Договором строк не здійснив заміну продукції неналежної якості.
У письмовому відзиві ТОВ «Виробнича компанія «ЕНЕРГІЯ» проти позову заперечувало, мотивуючи тим, що причиною виходу Батареї з ладу є порушення працівниками Депо Лозова умов експлуатації Батареї.
У письмовому відзиві відповідачем заявлено клопотання про призначення у справі судової товарознавчої експертизи акумуляторної батареї 8х12 DSZeMa Perfekt Rail 180 в комплекті з пристроєм IPHT 90/40-50/6.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі №910/13880/25 позов задоволено частково. 
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «ЕНЕРГІЯ» здійснити заміну акумуляторної батареї 8х123 DS ZeMa Perfect Rail 180. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «ЕНЕРГІЯ» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» 48 720 грн. 00 коп. - пені, 55 999 грн. 99 коп. - штрафу та 4 787 грн. 92 коп. - витрат по сплаті судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.
Задовольняючи позов частково, суд виходив з доведеності позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити заміну акумуляторної батареї, а в частині стягнення штрафних санкцій за власним перерахунком до стягнення визначено 48 720,00 грн пені за період з 01.01.2025 по 23.06.2025, та 55 999,99 грн штрафу, у відповідності до п.9.4 договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 03.02.2026 (документ сформований в системі «Електронний суд» 03.02.2026) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апелянт зазначає, що судом ухвалено рішення, яким порушено принцип рівності, закріплений ст. 7 ГПК України, залишено по-за увагою аргументи Відповідача щодо недопустимості доказів, на які посилається Позивач як на підставу своїх вимог, та факт недобросовісної поведінки Позивача, не з`ясовано всіх обставин справи, зокрема щодо дати виявлення недоліків Батареї, порядку їх фіксації та процедури підтвердження, а також фактично позбавлено Відповідача можливості довести свою позицію, відмовивши у задоволенні клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи.
Скаржник вважає поведінку позивача у правовідносинах, що склалися, недобросовісною, оскільки:
1.Позивач не виконав вимоги п. 1.4 Керівництва з експлуатації щодо повідомлення про вихід Батареї з ладу;
2. Позивач експлуатував Батарею після виявлення проблем у її роботі (з 17 листопада 2024 року по, як мінімум, 02 грудня 2024 року);
3. Позивач відмовив Відповідачу у наданні доступу до документів, які фіксують процес експлуатації та обслуговування Батареї та тепловозу, на якому вони використовуються, а також до зарядного пристрою, який використовували для заряду Батареї, про що зазначено у особистій думці до Акту огляду акумуляторної батареї 8х12 DS ZEMA Perfect Rail 180, встановленої на тепловозі ЧМЕЗ № 2325 від 11 грудня 2024 року;
4. Позивач місяцями не виходив на зв`язок із Відповідачем та ігнорував звернення останнього з приводу проведення незалежної експертизи на предмет установлення причин виходу Батареї з ладу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Шаратов Ю.А., Бестаченко О.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13880/25. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Енергія» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/13880/25.
12.02.2026 матеріали справи №910/13880/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Енергія» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі №910/13880/25, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на  06.04.2026.
До матеріалів справи представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній категорично заперечує доводи апелянта, оскаржуване рішення вважає правильним та просить залишити його без змін.
В прохальній частині апеляційної скарги відповідачем було заявлено клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, яке міститься у відзиві на позовну заяву.
В судовому засіданні апеляційної інстанції 06.04.2026 представник відповідача підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити.
Представник позивача заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що відповідно до підпункту 1.2.4. пункту 1.2 розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) (далі - Інструкція) товарознавча експертиза поширюється на дослідження машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання; автотоварознавча; транспортно-товарознавча; військового майна, техніки та озброєння.
В зазначеному переліку видів судових експертиз та експертних спеціальностей Державного підприємства «Центр судової експертизи та експертних досліджень» міститься посилання на проведення товарознавчої експертизи лише в частині визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу, а також проведення автотранспортної експертизи.
Окрім того, відповідно до абз. 2 п. 1.4. розділу 4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (в редакції Наказу Міністерства юстиції України від 26.09.2024 № 2795/5) разом з документом про призначення експертизи (залучення експерта) експерту надається об`єкт дослідження. Громіздкі предмети досліджуються за місцезнаходженням. Якщо доступ до об`єктів обмежений, то орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), зобов`язаний(а) забезпечити експерту можливість їх огляду.
Зважаючи, що Акумуляторна батарея є специфічною Продукцією, яка призначена для використання в залізничній сфері, то проведення товарознавчої експертизи (різновиди якої виключають можливість її проведення в Державному підприємстві «Центр судової експертизи та експертних досліджень») вважає необґрунтованим та недоцільним.
Клопотання щодо проведення іншого виду експертизи Відповідачем під час розгляду справи № 910/13880/25 не заявлялось.
Розглянувши заявлене відповідачем (апелянтом ) клопотання про призначення товарознавчої експертизи, колегія суддів зазначає наступне.
У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про призначення у справі судової товарознавчої експертизи акумуляторної батареї 8х12 DSZeMa Perfekt Rail 180 в комплекті з пристроєм IPHT 90/40-50/6.
На вирішення судової експертизи просив поставити наступні питання:
Чи відповідають маркувальні дані дійсним товарним характеристикам акумуляторної батареї 8х12 DSZeMa Perfekt Rail 180 в комплекті з пристроєм IPHT 90/40-50/6 (надалі за текстом «Батарея» та характеристикам, зазначеним у товаросупровідній документації?
Які дефекти має Батарея? Чи є ці дефекти істотними? Чи можлива реалізація (експлуатація) Батареї за наявності виявлених дефектів?
Якщо Батарея має дефекти, то під впливом яких чинників змінилась якість товару та виникли такі дефекти? Чи мають останні виробничий характер або виникли у результаті механічних або інших пошкоджень при транспортуванні, зберіганні, експлуатації? Який процент втрати якості товару через ознаки зносу або наявність дефектів?
Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.
Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, наяких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити заміну акумуляторної батареї 8х123 DS ZeMa Perfect Rail 180 та стягнення 107 238,16 грн неустойки за поставку продукції неналежної якості.
Як визначено у ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду
Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд постає перед необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.
Якщо суд доходить висновку, що для того, щоб надати оцінку певним обставинам справи йому потрібні певні знання, суд вправі призначити судову експертизу, поставивши перед експертом конкретні запитання, врахувавши клопотання сторін або сформулювавши питання експерту на власний розсуд.
Також, вирішуючи питання про призначення у справі судової експертизи, суд враховує, що тягар доведення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються заперечення, лежить на стороні, яка на них посилається.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку у разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №902/834/20, від 13.08.2021 у справі №917/1196/19, від 30.09.2021 у справі №927/110/18).
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому питання щодо призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Аналогічний висновок наведений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №927/685/20.
Враховуючи предмет та підстави позову, відповідач не був позбавлений можливості самостійно замовити експертне дослідження для отримання висновку експерта, який би був оцінений судом при дослідженні доказів по справі.
Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Тобто, Господарським процесуальним кодексом України на учасників процесу покладається обов`язок спочатку самостійно вжити заходи для надання експертного висновку і лише у разі відсутності такої можливості, що також має бути підтверджено відповідними доказами, сторона звертається з клопотанням про призначення експертизи до суду.
При цьому, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Статтею 98 ГПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Крім того, слід зауважити, що висновок судового експерта для господарського суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється господарським судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу (ст.104 ГПК України).
З огляду на приписи ст. 99, 101 ГПК України, проаналізувавши клопотання відповідача про призначення судової експертизи, колегія суддів відмовляє у призначенні судової товарознавчої експертизи, оскільки відповідачем не доведено підстав її призначення.
Колегія суддів враховує, що у даному випадку суд може встановити обставини, які входять до предмета доказування у цьому спорі, та вирішити спір на підставі поданих сторонами доказів. 
Оскільки апеляційним судом відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, відсутні підстави для задоволення клопотання апелянта від 06.04.2026 (сформовано в системі «Електронний суд») про відкладення розгляду справи на іншу дату з урахуванням строків проведення експертною установою електротехнічної експертизи.
Так, у вказаному клопотанні представник апелянта зазначав, що враховуючи специфіку предмету спору, Товариство 13 березня 2026 року звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український центр експертизи та оцінки» (код за ЄДРПОУ 45325371) із заявою про проведення експертизи і підготовки висновку експерта з наступних питань:
1. Чи можливе зниження напруги та щільності електроліту понад встановлений мінімальний рівень у трьох з восьми елементів (банок) акумуляторної батареї 8х12 DS ZeMa Perfekt Rail 180 в комплекті з пристроєм IPHT 90/40-50/6 при порушенні користувачем правил експлуатації?
2. Які основні причини зниження напруги та щільності електроліту понад встановлений мінімальний рівень у трьох з восьми елементів (банок) акумуляторної батареї 8х12 DS ZeMa Perfekt Rail 180 в комплекті з пристроєм IPHT 90/40-50/6 взагалі можливі?
3. Яким чином можна встановити точну причину зниження напруги та щільності електроліту понад встановлений мінімальний рівень у трьох з восьми елементів (банок) акумуляторної батареї 8х12 DS ZeMa Perfekt Rail 180 в комплекті з пристроєм IPHT 90/40-50/6?
Вказує, що, через велике поточне навантаження експерта строк проведення експертизи становить 20 (робочих днів), тобто до 13 квітня 2026 року включно, що підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український центр експертизи та оцінки» вих № 01/06/04 від 06 квітня 2026 року (копія додається).
Дослідивши поданий апелянтом зазначений вище лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Український центр експертизи та оцінки», колегія суддів звертає увагу, що в ньому зазначено про строки проведення експертизи протягом 20 робочих днів з дати оплати та надання усіх документів, необхідних для проведення електротехнічної експертизи.
Доказів оплати електротехнічної експертизи апелянтом суду апеляційної інстанції не подано, як не подано і доказів надання усіх документів та пристрою для проведення електротехнічної експертизи.
При цьому відповідачем (апелянтом) розпочато збирання нових доказів у справі, яких не існувало на момент прийняття оскаржуваного рішення суду.

Явка представників сторін
В судовому засіданні апеляційної інстанції 06.04.2026 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 06.04.2026 заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив у її задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні 06.04.2026 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Судом встановлено, що Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «ЕНЕРГІЯ» (далі - постачальник, відповідач) укладено договір поставки №ЦЗВ-07-01322-01 від 28.06.2022, згідно якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а Замовник прийняти та оплатити Продукцію: електричні акумулятори (акумулятори та акумуляторні батареї), найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору, на умовах, які викладені у цьому Договорі.
Згідно п.1.3 даного договору виробник продукції: «EnerSys Holding Europe GmbH (EH Europe GmbH) Switzerland/Швейцарія» місце виробництва «ENERSYS S.A.R.L», France/Французька Республіка.
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору поставки №ЦЗВ-07-01322-01 від 28.06.2022 відповідач поставив до відділу матеріальних ресурсів м. Фастів філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця», а позивач прийняв акумуляторну батарею 8х123 DS ZeMa Perfect Rail 180 на суму 3 985 129,89 грн.
За умовою п.2.2 договору підтвердженням якості продукції з боку постачальника є наступні документи: 
- копія сертифікату відповідності;
- паспорт якості;
- керівництво з експлуатації.
Предметом спору в цій справі є матеріально-правова вимога Акціонерного товариства Українська «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «ЕНЕРГІЯ» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 107 238,16 грн. та зобов`язання замінити продукцію неналежної якості - акумуляторної батареї 8х123 DS ZeMa Perfect Rail 180.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору поставки №ЦЗВ-07-01322-01 від 28.06.2022 відповідач поставив до відділу матеріальних ресурсів м. Фастів філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця», а позивач прийняв товар, що підтверджується видатковою накладною № ФАС22-643 від 26.10.2022.
26.10.2022 продукція в кількості 1 шт. відвантажена на адресу виробничого підрозділу «Полтавський відділ матеріально-технічного забезпечення» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», що підтверджується видатковою накладною від 26.10.2022 №ФАС22-643.
Позивач зазначив, що в подальшому, зазначену продукцію направлено до виробничого підрозділу «Локомотивне депо Лозова» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця». 
28.11.2022 Продукція була введена в експлуатацію кінцевим вантажоодержувачем на тепловозі ЧМЕЗ № 2325, що підтверджується Актом вводу в експлуатацію акумуляторної батареї 8х123 DS ZeMa Perfect Rail 180 від 28.11.2022.
Відповідно до п. 2.7 Договору при виявленні невідповідності якості та/або кількості Продукції, Замовник може викликати представника Постачальника для участі в прийманні по кількості, якості.
В подальшому, листом від 02.12.2024 № ТЧ-9-02206/13 кінцевий вантажоодержувач повідомив ТОВ «ВК «ЕНЕРГІЯ» про виявлення несправності трьох елементів акумуляторної батареї 8х123 DS ZeMa Perfect Rail 180 в комплекті з пристроєм ІРНТ 96-40/50-6, а саме: 1. Елемент № 2335110100: низька щільність електроліту (0; 1,29; 1,29; 1,27; 1,29; 1,29); напруга елементу (без навантаження) - 11 В; напруга елементу (під навантаженням) - зниження до 9,9 В; 1. Елемент № 2335110099: низька щільність електроліту (1,10; 1,05; 1,27; 1,29; 1,29; 1,29); напруга елементу (без навантаження) - 12,5 В; напруга елементу (під навантаженням) - зниження до 11 В; 1. Елемент № 2335110092: - низька щільність електроліту (1,10; 1,05; 1,27; 1,29; 1,29; 1,29); - напруга елементу (без навантаження) - 12,5 В; - напруга елементу (під навантаженням) - зниження до 11 В; та просив направити 06.12.2024 на адресу Кінцевого вантажоодержувача уповноваженого представника для участі у сумісному огляді і вирішення питання заміни або ремонту несправних елементів Акумуляторної батареї. 
Згідно з Актом огляду акумуляторної батареї 8х123 DS ZeMa Perfect Rail 180 від 11.12.2024, встановленої на тепловозі ЧМЕЗ № 2325 та Акту про приховані недоліки продукції від 11.12.2024 № 2/204, складеними та підписаними за участі уповноваженого представника ТОВ «ВК «ЕНЕРГІЯ», причиною виходу з ладу блоків Акумуляторної батареї на тепловозі ЧМЕЗ № 2325 стала передчасна втрата активної ємності блоків №№ 2335110100, 2335110099, 2335110092 Акумуляторної батареї (менше 80% від номінальної ємності) в гарантійний період експлуатації. Елементи № № 2335110100, 2335110099, 2335110092 Акумуляторної батареї до подальшої експлуатації не придатні та підлягають заміні.
Відповідно до статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.
Умова договору щодо якості продукції характеризує предмет купівлі-продажу (поставки) з точки зору придатності до використання за цільовим призначенням. Якість продукції - це сукупність властивостей і характеристик, які відображають рівень новизни, надійність, довговічність, економічність продукції (товарів) і зумовлюють її здатність задовольнити відповідно до свого призначення потреби споживача. Предметом договору купівлі-продажу (поставки) може бути річ тільки належної якості, що обумовлена договором.
Вимоги щодо якості товару визначаються сторонами в договорі або встановлюються законом. У разі відсутності таких вимог у договорі чи законі на продавця покладається обов`язок передати товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.03.2023 у справі № 904/8414/21.
Так, за умовами п. 2.1 договору якість продукції, яка поставляється Постачальником, повинна відповідати вимогам державних стандартів, що діють в Україні, нормативно-технічній документації, вимогам, зазначеним в Специфікації до цього Договору.
Згідно з частинами 1, 2 статті 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).
В пункті 2.3. договору визначено, що гарантійні строки на продукцію, що поставляється складають: гарантійний строк експлуатації складає 5 років від дати введення в експлуатування, гарантійний строк зберігання - 36 місяців з дня отримання продукції кінцевим споживачем до моменту введення її в експлуатацію, при дотриманні умов зберігання вказаних в керівництві з експлуатації. Гарантійні строки експлуатації та зберігання на продукцію встановлюється в будь-якому випадку не гіршими, ніж визначено нормативно-технічною документацією та виробником.
Згідно зі статтею 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 679 Цивільного кодексу України, відповідальність продавця за недоліки товару може наступати у випадках, якщо недоліки виникли до передання товару покупцеві або якщо їх виникнення обумовлене причинами, що виникли до передачі товару. І відповідно, коли недоліки товару виявлені після переходу до покупця ризику випадкової загибелі та випадкового знищення товару, саме на покупця у такому випадку покладається обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару.
Водночас, у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації) (частина 2 статті 679 Цивільного кодексу України), існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.
Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 679 Цивільного кодексу України викладена у постановах Верховного Суду від 13.12.2019 у справі № 904/5002/18, від 30.09.2020 у справі № 927/787/19, від 29.07.2021 у справі № 904/5217/19, від 12.09.2024 у справі № 910/13396/23.
З системного аналізу наведених норм чинного законодавства та умов укладеного договору слідує, що у даному випадку обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару покладається на покупця (позивача).
Відповідно до сталої та послідовної позиції Верховного Суду (щодо застосування положень частини другої статті 679 ЦК України) у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 910/18335/20, від 02.07.2024 у справі № 910/9544/23, від 07.07.2021 у справі №591/2641/20.
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що Акт огляду акумуляторної батареї від 11 грудня 2024 року та Акт про приховані недоліки продукції від 11 грудня 2024 року №2/204, на які посилається Позивач, був підписаний представником Відповідача виключно з урахуванням його особистої думки. При огляді батареї представником Відповідача, було виявлено порушення Позивачем п. 8.2.1, п. 8.3.1, п. 8.3.2, п. 8.4, п. 8.5, п. 8.6 та п. 9.3.1 Керівництва з експлуатації. Так, проведення зарядних тренувальних циклів "заряд - розряд" (абз. 9 стор. 2 листа № ТЧ-9-02-05/1538 від 25 грудня 2024 року) не обумовлено Керівництвом з експлуатації, адже згідно п 8.4, п. 8.5 та п. 8.6 останнього допускається нормальне, вирівнювальне та десуфальтаційне зарядження. Виконання розрядження батареї допускається в робочому порядку при необхідності згідно з п. 8.2 Керівництва з експлуатації.
Відповідно до п. 2.8. Договору, якщо протягом гарантійного строку будуть виявлені дефекти (недоліки) та/або неякісність Продукції, Постачальник за свій рахунок зобов`язується усунути недоліки або замінити невідповідну Продукцію на якісну в 20- ти денний строк з дати направлення відповідної вимоги на адресу Постачальника.
Тобто, в контексті викладеного, сторони передбачили, що в разі виявлення дефектів (недоліків) Продукції під час гарантійного строку її експлуатації, така Продукція є неякісною та підлягає заміні на якісну.
У зв`язку з виявленими в межах гарантійного строку дефектами (недоліками) продукції, поставленої ТОВ «ВК «ЕНЕРГІЯ» та порушенням строків її заміни, філією «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» було нараховано Постачальнику неустойку (штраф та пеню) в сумі 107238,16 грн та направлено на адресу Відповідача претензію від 23.09.2025 № ЦЗВ-20/1094. 
Відповідач, 06.10.2025 на електронну адресу Позивача надіслав відповідь, в якій зазначив, що причиною виходу акумуляторної батареї з ладу є порушення умов її експлуатації.
Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що факт необхідності заміни елементів № № 2335110100, 2335110099, 2335110092 Акумуляторної батареї зафіксовано в акті огляду акумуляторної батареї від 11.12.2024 та Акті про приховані недоліки продукції від 11.12.2024 № 2/204, складеними та підписаними за участі уповноважених представників сторін, у тому числі представником ТОВ «ВК «ЕНЕРГІЯ». 
За умовами п. 7.5 договору у разі виявлення невідповідності асортименту, та/або кількості, та/або якості продукції при прийманні, постачальник в погоджений строк, але не пізніше 20 днів, робить за свій рахунок постачання недопоставної або заміну невідповідної асортименту, неякісної продукції, або усуває за свій рахунок виявлені недоліки.
Виходячи з умов п. 7.5. договору та акту від 11.12.2024 відповідач зобов`язаний здійснити заміну неякісної продукції до 31.12.2024 (включно).
Втім, відповідач в порушення п. 7.5. договору не здійснив заміну неякісної продукції, у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити заміну акумуляторної батареї 8х123 DS ZeMa Perfect Rail 180.
Посилання апелянта на недопустимість поданих позивачем доказів колегією суддів відхиляється з огляду на наступне.
Згідно з ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).
17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема, внесено зміни до ст. 79 ГПК України, а саме: змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Недопустимість прийняття Акту прихованих недоліків від 11.12.2024 № 2/2024, складеного та підписаного в присутності уповноваженого представника ТОВ «ВК «ЕНЕРГІЯ», Відповідач обґрунтовує виключно порушенням строків, передбачених Інструкцією П-7 від 25.04.1966 «О порядке приемки продукции производственно- технического назначения и товаров народного потребления по качеству», затвердженої Держарбітражем, складання даного Акту, однак не оспорюється саме зміст викладеного в Акті.
Отже, відповідач не спростовує факту встановлення виявлення недоліків Продукції
протягом гарантійного строку експлуатації.
Крім того, Відповідачем не заперечується характер виявлених недоліків Продукції.
Жодних зауважень з даного приводу уповноваженим представником ТОВ «ВК «ЕНЕРГІЯ» не зафіксовано ні в Акті про приховані недоліки продукції від 11.12.2024 № 2/2024, ні в Особистій думці представника ТОВ «ВК «ЕНЕРГІЯ», доданій до зазначеного Акту.
Посилання апелянта на порушення позивачем правил заряду та обслуговування продукції не ґрунтуються на матеріалах справи.
Зниження напруги та щільності електроліту понад встановлений номінальний рівень було виявлено та задокументовано лише в елементах № 2335110100, № 2335110099, № 2335110092. При цьому параметри інших 5 елементів Акумуляторної батареї на момент сумісного огляду знаходились в номінальних значеннях та відповідали вимогам Керівництва з експлуатації.
Наявність описаних вище недоліків лише в 3-х з 8-ми елементів Акумуляторної батареї вказує на факт наявності прихованих недоліків Продукції, що не залежить від зовнішніх факторів чи способу заряду Продукції.
Як зазначає позивач, усі зауваження, викладені представником ТОВ «ВК «ЕНЕРГІЯ» в Особистій думці, доданій до Акту про приховані недоліки продукції від 11.12.2024 № 2/2024, були спростовані Поясненнями виробничого підрозділу «Локомотивного депо Лозова» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», які додані до матеріалів справи, що не спростовано відповідачем під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Доводи апелянта в частині відмови у задоволенні клопотання Відповідача щодо проведення судової товарознавчої експертизи, порушення таких принципів господарського процесу, як принцип рівності, змагальності, верховенства права, пропорційності, а також права на справедливий суд, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, з огляду на встановлені колегією суддів обставини під час розгляду клопотання відповідача про призначення судової товарознавчої експертизи, у задоволенні якого судом відмовлено.
Клопотань щодо проведення судом інших видів експертиз відповідачем під час розгляду справи №910/13880/25 не заявлялось.
Посилання апелянта на не встановлення судом моменту виявлення недоліків Батареї, не встановлення погодженого сторонами порядку підтвердження наявності прихованих недоліків Батареї та фіксації випадків її виходу з ладу, ігнорування недобросовісної поведінки Позивача колегією суддів оцінені, та з огляду на встановлені обставини справи в їх сукупності, відхилені з огляду на те, що не спростовують правильних висновків суду щодо наявності факту прихованих недоліків Продукції, що не залежить від зовнішніх факторів чи способу заряду Продукції, які виявлені під час гарантійного терміну експлуатації.
Щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 107 238,16 грн. колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За змістом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
В п. 9.4. договору визначено, що у разі поставки продукції, що не відповідає по якості вимогам цього договору, постачальник зобов`язаний за свій рахунок замінити її на продукцію належної якості, а також сплатити замовнику штраф у розмірі 20 % від вартості продукції неналежної якості, крім того компенсацію всіх витрат по ввезенню та поверненню (включаючи всі податки та збори) зазначеної продукції. Збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції. При порушенні строків заміни дефектної та/або неякісної продукції, визначених пунктом 2.8, 7.4. даного договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від суми не заміненої у строк дефектної та/або неякісної продукції за кожен день прострочення. При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань здійснити заміну дефектної та/або неякісної продукції, якщо про інше його не попередив письмово замовник.
Так, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 51 238,17 грн. Відповідне нарахування позивач здійснює за період з 23.12.2024 по 23.06.2025.
Як зазначалося судом, у відповідності до умов договору відповідач зобов`язаний здійснити заміну неякісної продукції до 31.12.2024 (включно).
Таким чином, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з 01.01.2025, отже правомірним є нарахування пені за період з 01.01.2025 по 23.06.2025 (граничний строк нарахування пені визначений позивачем).
Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені за порушення строків заміни неякісної продукції, погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення вимог в частині стягнення пені, що становить 48 720,00 грн, в іншій частині позовних вимог про стягнення 2 518,17 грн. обґрунтовано відмовлено. 
При перевірці розрахунку штрафу, судом встановлено, що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства, а відтак місцевий господарський суд дійшов правильних висновків про стягнення з відповідача 55 999,99 грн. штрафу.
Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих заперечень щодо розміру стягнутих сум пені та штрафу.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Доводи апелянта про ухвалення господарським судом рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваному рішенні висновків суду.
При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, судом надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовано норми матеріального права, які їх регулюють.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про часткове задоволення позову.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Енергія» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі №910/13880/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі №910/13880/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Матеріали справи №910/13880/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови підписано 30.04.2026.

Головуючий суддя І.М. Скрипка 

Судді Ю.А. Шаратов

О.Л. Бестаченко