Справа № 646/1581/26
Провадження № 2/646/2369/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року        м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючий - суддя Серпутько Д.Є.,
за участю секретаря судового засідання Соболь Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Виконавчим комітетом Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області 16.05.2022 складено відповідний актовий запис № 142. За свого життя, а саме - 26.12.2017 мати позивача склала заповіт, яким заповіла належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку при ньому, позивачу ОСОБА_1 .
22.12.2025 позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Черняєвої А.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину останньому було відмовлено на тій підставі, що він у встановлений законом строк шість місяців не звернувся з заявою про прийняття спадщини.
У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 20.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
10.04.2026 ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні 21.04.2026 позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. 
Представник відповідача Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області у судове засідання не з`явився. 02.03.2026 до суду подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. 
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, в яких просили розгляд справи провести без їхньої участі, позовні вимоги визнають повністю.
У судовому засіданні 21.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 28.04.2026 на 09 год 15 хв.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Виконавчим комітетом Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області 16.05.2022 складено відповідний актовий запис № 142, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.12.2025.
Факт родинних відносин позивача та померлої ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 10.11.1969 Токаровською сільською радою Дворічанського району Харківської області.
26.12.2017 року мати позивача склала заповіт, яким заповіла належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку при ньому, позивачу ОСОБА_1 , вказаний факт підтверджується копією заповіту від 26.12.20217, посвідченого приватним нотаріусом Литвиновою І.В., зареєстрованим у реєстрі за № 3611 та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50418327 від 26.12.2017.
22.12.2025 позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Черняєвої А.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. 
Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 555/02-31 від 22.12.2025 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 на підставі того, що позивач у встановлений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 
У позовній заяві позивач зазначає про те, що строк ним пропущений з поважних причин, оскільки територія міста Куп`янська Харківської області в період з 24.02.2022 до 09.09.2022 - була окупована російською федерацією, і тільки у вересні 2022 року позивач виїхав з міста Куп`янська на територію рф, звідти до Республіки Польща і тільки 02.05.2023 року був взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа у м. Харкові. У травні 2023 року позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, оскільки був змушений облаштовувати життя своєї родини на новому місці проживання, зокрема займався пошуком житла, роботи та засобів до існування.
Крім того, своєчасному зверненню до нотаріуса перешкоджав стан здоров`я позивача, зокрема наявність тяжкого захворювання. Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, ветераном війни, брав участь в бойових діях на території Республіки Афганістан. Внаслідок контузії головного мозку, отриманої в 1988 році, позивач страждає на органічний розлад особистості змішаного (травматичного, судинного) генезу (F07.84). Страждає стійкими наслідками перенесеної ЗЧМТ, супутні діагнози - дисциркуляторна атеросклеротична, гіпертонічна енцефалопатія 2 ст. з лікворно-гіпертензійним, вестибуло-атактичним, астено-невротичним синдромами, вегето-судинними пароксизмами за змішаним типом, синкопальними станами, помірним когнітивним зниженням. Інші уточнені ураження судин мозку. Ішемічна хвороба серця: стабільна стенокардія напруження ІІ ф.кл. Транзиторна ішемічна атака в басейні ЛСМА 06.11.2019р. Атеросклеротичний кардіосклероз. Серцева недостатність ІІ А ст. Гіпертонічна хвороба III ст., Виразкова хвороба дванадцятипалої кишки. Гастро-езофагеальна рефлюксна хвороба. 
У зв`язку з наведеним позивач щороку проходить курс амбулаторного лікування, що також об`єктивно ускладнювало можливість своєчасного звернення до нотаріуса.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
У частині 3 статті 1272 ЦК України зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Тобто, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
Згідно з положеннями постанови Верховного Суду від 26.06.2019, справа № 565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 23.08.2017 № 6-1320цс17.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Зазначений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, які викладені у постановах: від 04.11.2015 № 6-1486цс15, від 26.09.2012 № 6-85цс12.
Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач посилається на введення воєнного стану та неможливість вчинення будь-яких дій щодо прийняття спадщини у визначений законом строк. Зокрема, територія міста Куп`янська Харківської області у період з 24.02.2022 по 09.09.2022 перебувала під окупацією російської федерації, а станом на теперішній час відноситься до територій активних бойових дій. Крім того, позивач був змушений виїхати за межі України у статусі біженця, що об`єктивно унеможливлювало його своєчасне звернення до нотаріуса. Також, позивач посилається на стан свого здоров`я та наявність тяжкого захворювання, що також перешкоджало своєчасному зверненню до нотаріуса. Наведені обставини є об`єктивними, непереборними та такими, що не залежали від волі позивача. У зв`язку з цим позивач зміг звернутися до нотаріуса лише у місті Харкові та лише 22.12.2025.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц та у постанові від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18.
Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємця; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємця на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємця про наявність заповіту тощо.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).
Суд враховує принцип легітимних очікувань, який пов`язаний з розширеним тлумаченням поняття «майно», зокрема якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя — наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (Рішення ЄСПЛ у справі «Копецький проти Словаччини» (заява № 44912/98, п. 52).
Згідно з правовим висновком колегії суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду від 06.09.2022 року у справі №336/8341/21 та від 24.01.2024 року у справі №333/6289/22, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.
Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин.
Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню.
Таким чином, враховуючи, що правове регулювання вимагає стабільності й органи державної влади не можуть свавільно вносити зміни, які порушують засадничі принципи права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач ОСОБА_1 має право на звернення до нотаріуса з питання прийняття та оформлення спадщини на майно, яке залишилось після смерті його матері ОСОБА_5 , що обумовлює необхідність визначення додаткового строку для прийняття спадщини у зв`язку з наявністю поважних причин пропуску встановленого законом строку.
Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору (до нотаріуса), після чого вважається таким, що прийняв спадщину.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
У зв`язку з тим, що позивач, як особа з інвалідністю ІІ групи, згідно закону звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тому з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 грн від сплати якого при зверненні до суду позивач був звільнений.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 1220, 1222, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 141, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном - 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 ), Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області (код ЄДРПОУ 04399170), в дохід держави судовий збір по 332 (триста тридцять дві) гривні 80 копійок з кожної особи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи - в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_5 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_7 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 , адреса фактичного місця проживання: Республіка Польща.
Відповідач: Курилівська сільська рада Куп`янського району Харківської області, код ЄДРПОУ 04399170, юридична адреса: Харківська область, Куп`янський район, село Курилівка, вул. Лозова, буд. 1.

Суддя          Д.Є. Серпутько