Справа № 727/775/26 
Провадження № 2/727/1004/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Гавалешка П.С.,
при секретарі Лепчук О.І.
за участю позивача ОСОБА_1 ,
за участю представника позивача ОСОБА_2 
за участю представника відповідача ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Містосервіс», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення майнової та моральної шкоди внаслідок закриття квартири,
УСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення майнової та моральної шкоди внаслідок закриття квартири до Комунального підприємства «Містосервіс», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення майнової та моральної шкоди внаслідок закриття квартири.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач ОСОБА_1 , разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 01.07.2008, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.12.2009.
Дана квартира знаходиться на дев`ятому поверсі дев`ятиповерхового будинку.
З 01.06.2021 житловий будинок АДРЕСА_2 , перебуває в управлінні КП «Містосервіс», як правонаступника управителя КЖРЕП № 5.
15 листопада 2025 року ОСОБА_1 , виявила залиття квартири, зокрема стіни та стеля у кухні та у лоджії були мокрі та вкриті рудими та сірими плямами, також були сліди від стікання води, дерев`яна обшивка у лоджії була мокра. Того ж дня позивач зателефонувала за номером телефону директора КП «Містосервіс», щоб повідомити про даний випадок, утім на телефонний дзвінок не відповідали.
17 листопада 2025 року позивач знову зателефонувала до КП «Містосервіс», де їй відповіла технік, яка прийняла її заяву у телефонному режимі та повідомила, що цього ж дня за адресою позивача буде направлено комісію. А ні 17, а ні 18 листопада 2025 року комісія з КП «Містосервіс» не прийшла за заявою-викликом позивача.
19 листопада 2025 року позивач прийшла до КП «Містосервіс», де особисто написала та подала письмову заяву із вимогою провести обстеження квартири АДРЕСА_3 з приводу її залиття та з метою визначення збитків. 
21 листопада 2025 року представник КП «Містосервіс», а саме технік з організації експлуатації та ремонту житлового фонду Шарно Т.I., провела обстеження квартири. Однак, на місці обстеження квартири вказаним техніком не було складено Акту про залиття квартири, натомість, позивачу було запропоновано підписати такий бланк Акту обстеження, де було вказано тільки адресу квартири обстеження, й не було вказано жодної обставини обстеження квартири, не було вказано причин залиття квартири, тому позивач відмовилась підписувати такий акт. Водночас, копії такого акту обстеження позивачу не дали. 
26 листопада 2025 року позивач в чергове звернулась до КП «Містосервіс» з проханням отримати належним чином оформлений Акт обстеження квартири щодо її залиття від 21.11.2025. Утім, їй тільки показали Акт обстеження квартири, який візуально містив ознаки підробки, адже у ньому були дописані причини залиття квартири, які були відсутні у акті на момент його складення техніком КП «Містосервіс» 21.11.2025, при цьому таке дописування було вчинено іншим кольором чорнил, також у акті були дописані неправдиві відомості щодо пошкодження квартири. Водночас, техніком КП «Містосервіс» позивачу було повідомлено, що іншого акту обстеження квартири без згоди керівника підприємства вона не може надати. А тому, 26.11.2025, позивачем знову було подано письмову заяву до КП «Містосервіс» про проведення додаткового обстеження квартири.
01 грудня 2025 року комісією КП «Містосервіс» було проведено обстеження квартири АДРЕСА_3 і складено акт. Так, відповідно до Акту №05/06/90 про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, на мережах каналізації або холодного водопостачання від 01.12.2025, комісія у складі техніка з організації експлуатації та ремонту житлового фонду Шарно Т.I., заступника КП «Містосервіс» Збаранської Є.А., у присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 склала акт про те, що в будинку АДРЕСА_1 трапилось залиття, при візуальному огляді приміщення кухні виявлено сліди затікання, частково стіни та стелі, на лоджії дерев`яна обшивка стелі частково замокла. Причиною затікання є шов між парапетами покрівлі. На даний момент над квартирою встановлені парапети.
Того ж дня, 01 грудня 2025 року, одночасно із проведенням обстеження квартири АДРЕСА_3 комісією КП «Містосервіс» проводилось дослідження приміщення цієї ж квартири, конструктивні елементи горища будинку АДРЕСА_2 судовим експертом СП «Західно-Українського Експертно-Консультативного Центру». ОСОБА_1 , з метою встановлення причинно-наслідкового зв`язку залиття квартири було замовлено проведення будівельно-технічної експертизи, яка була проведена судовим експертом Ощипко Ольгою Олегівною та за результатами якої було складено висновок експерта №139 від 22.12.2025 року. Проведеною експертизою встановлено: причиною замокання стін та стелі в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 , являється неналежне виконання ремонтних робіт проведених на покрівлі будинку, зокрема щодо ізоляції стиків між парапетами та в місцях примикання рулонного покрівельного килима до парапетів. Причиною замокання стелі в приміщенні лоджії/балкону квартири АДРЕСА_3 , являється наявність тріщин бітумного шару в місці примикання дашка на балконом до зовнішньої стіни будинку та залізобетонної плити дашка на балконом. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт, що необхідно провести в приміщеннях квартири АДРЕСА_3 , для усунення наявних пошкоджень стін та стелі, що виникли внаслідок їх замокання, визначена станом на час проведення експертизи, з урахуванням усереднених цін на будівельні матеріали (матеріали, вироби і комплекти), становить – 18 235,81 грн., в тому числі ПДВ - 3039,30 грн. 
Наслідками вказаного залиття у квартирі АДРЕСА_3 є підвищена вологість, запах сирості, поява на стінах та стелі рудувато-коричневих та сірих плям, пошкодження та відшарування шару оздоблення стелі у кухні, дерев`яної обшивки стелі у лоджії. У зв`язку із завданими збитками, квартира потребує ремонту, що змушує позивача, як співвласника вказаної квартири нести витрати на ремонт квартири. Однак, КП «Містосервіс» на добровільних засадах відмовляється відшкодувати збитки, завдані залиттям квартири. А тому, ОСОБА_1 , як співвласник квартири АДРЕСА_3 , змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Так як було вказано вище, з 01.06.2021 житловий будинок АДРЕСА_2 , перебуває в управлінні КП «Містосервіс», як правонаступника управителя КЖРЕП №5. Відповідно до рішення Чернівецької міської ради 3 сесії VIII скликання від 25.02.2021 №79 КЖРЕП-5 було реорганізовано шляхом приєднання до комунального підприємства «Містосервіс».
Звертає увагу суду на те, що послуги, які надаються КП «Містосервіс» згідно Договору №10/129 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 18.02.2019, регулярно та вчасно оплачуються співвласниками квартири АДРЕСА_3 , у співвласників квартири АДРЕСА_4 борг по оплаті послуг перед КП «Містосервіс» - відсутній.
У Акті №05-06/90 про залиття, аварію, що трапились на системі центрального опалення, на мережах каналізації або холодного водопостачання від 01.12.2025 безпосередньо комісією КП «Містосервіс» встановлено та визнано факт, що причиною затікання, яке виявлено на стінах та стелі в приміщенні кухні та на стелі в лоджії, - є шов між парапетами покрівлі, через який й потрапляла вода в приміщення квартири АДРЕСА_3 . 
Бездіяльністю КП «Містосервіс», яка призвела до залиття квартири, позивачу як співвласнику квартири АДРЕСА_3 , було завдано моральної шкоди. Неправомірна бездіяльність КП «Містосервіс» призвела до виникнення у позивача душевних страждань та стану постійного стресу, до порушення звичних комфортних умов проживання, і, як наслідок, змушує звертатись до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу і емоційних затрат, що негативно впливає на здоров`я. Ураховуючи вимушені зміни у житті позивача, підвищену нервовість, глибину душевних страждань, яких позивач зазнала внаслідок порушення своїх прав та з урахуванням вимог розумності і справедливості вважає, що моральна шкода становить 10 000 грн. 
На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з Комунального підприємства «Містосервіс» на користь ОСОБА_1 18235,81 грн., в якості відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з Комунального підприємства «Містосервіс» на користь ОСОБА_1 10 000 грн., в якості відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з Комунального підприємства «Містосервіс» на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у сумі 4659,20 грн., витрати на проведення експертизи у сумі 5980 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.01.2026 відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку спрощеного провадження.
Від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому зазначено, що частково не погоджуються із заявленими позовними вимогами, враховуючи наступне: позивачкою не надано доказів проведення відновлювального ремонту її квартири особою, яка є платником ПДВ, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі вартості відновлювальних робіт без урахування ПДВ, оскільки збитки у вигляді податку на додану вартість виникають виключно при здійсненні ремонтних робіт платником зазначеного податку. Вважають, що заявлена до стягнення моральна шкода у розмірі 10 000 грн. не відповідає критеріям розумності, виваженості та справедливості. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що внаслідок залиття моральний стан Позивачки істотно погіршився або що зазначені обставини спричинили негативний вплив на її здоров`я. Так само не надано жодних медичних документів, висновків спеціалістів чи інших об`єктивних доказів, які б підтверджували сам факт заподіяння моральних страждань, їх характер, обсяг та тривалість. Щодо зазначення позивачкою, що внаслідок бездіяльності КП «Містосервіс» вона вимушена звертатися до суду, то зауважують, що Позивачка не зверталася до Відповідача з пропозиціями щодо досудового врегулювання спору та добровільного відшкодування збитків, а одразу подала позов до суду. Крім того, стягнення моральної шкоди немає нічого спільного з витратою зусиль, часу та коштів для звернення позивачки з позовом до суду.
На підставі вищевикладеного просять суд позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Містосервіс» задоволити частково. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення податку на додану вартість у розмірі 3 039,30 грн. та моральної шкоди — відмовити. Зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 5000,00 грн.
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що оскільки ОСОБА_1 є кінцевим споживачем, при цьому, вона не являється, а ні суб`єктом підприємницької діяльності, а ні платником ПДВ, то вона не має механізмів повернення цього податку чи отримання податкового кредиту. А тому, для кінцевого споживача вартість відновлення майна - це повна ринкова ціна товару, яка вже містить 20% ПДВ. Будь-яке зменшення вартості ремонтно-відновлювальних робіт на 20% є порушенням ст. 1166 ЦК України щодо повного відшкодування шкоди. Якщо для відновлення стану квартири необхідно придбати матеріали за ринковими цінами (які включають ПДВ), то виключення ПДВ з суми відшкодування призведе до того, що шкода не буде відшкодована повністю. Таким чином, вирахування суми ПДВ з розміру завданих Позивачці збитків означатиме, що суд фактично зобов`язує її, як особу, якій завдано майнової шкоди, доплатити ці 20% самостійно. Тому виключення ПДВ із суми стягнення вартості ремонтно-відновлювальних робіт зробить відновлення квартири неможливим, що прямо суперечить принципу повного відшкодування шкоди (ст.1166 ЦК України). Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Моральна шкода за своєю природою є суб`єктивною, вона не завжди призводить до клінічних захворювань, які фіксуються лікарями, але вона завжди призводить до порушення нормальних життєвих зв`язків (неможливість приймати гостей, побутові незручності, стрес від конфлікту). Зокрема, у позовній заяві позивачкою було звернуто увагу суду на конкретні негативні зміни у її житті, а саме на: неможливість відпочинку, адже сирість, запах плісняви, відшарування штукатурки на стелі та стінах, відшарування дерев`яної обшивки заважають нормальному сну та відпочинку; побутові незручності, адже позивач не може нормально користуватися кімнатами, що створює тісноту та незручності для всієї родини; витрати часу, адже час, який виділений для роботи чи для відпочинку, позивачка змушена витрачати на тривалу переписку із КП «Містосервіс», на відвідування вказаного підприємства, на виклики комісій та експертів, на складення актів, отримання різних документів, і в результаті, звернення за правничою допомогою та до суду, соціальна ізоляція, адже позивачка не можете запросити друзів чи родичів у квартиру, яка перебуває в неналежному стані; психологічний дискомфорт, позивачки, який викликаний необхідністю щоденно споглядати наслідки залиття своєї квартири та відчувати безпорадність через неправомірні дії Відповідача. А тому посилання відповідача у своєму відзиві на відсутність медичних документів щодо стану здоров`я позивача не можуть бути підставою для відмови у захисті права позивачки на компенсацію завданої їй моральної шкоди. Відсутність медичних документів не означає відсутність страждань. Розмір моральної шкоди у 10 000 грн. є розумним та справедливим для компенсації того тривалого стресу, в якому позивачка перебуває з вини Відповідача. 
Просять суд позов ОСОБА_1 до КП «Містосервіс» про стягнення майнової і моральної шкоди внаслідок залиття квартири - задовольнити.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позові та у відповіді на відзив. 
Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на обставини викладені у відзиві.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_7 зазначила, що на момент обстеження квартири під час її залиття перебувала на кухні, бачила застарілі плями, частково не значні, так як в даній квартирі ніхто не проживав, можливо, ремонт не робився, зазначила, що у 2023 році у цьому будинку очищали горище спільно зі співвласниками, на той момент в квартирі проживали квартиранти, то звернень не було, в 2021 року даний будинок був зданий в управління, як створений КП «Містосервіс», коли будинок був зданий в управління, то там не було парапетів, до 2025-2026 року назбирали кошти і влаштували парапети по периметру всього будинку, на момент обстеження сама покрівля була відремонтована, особливих затікань не було, можливо, була причина через те, що парапети не були влаштовані вдало.
Залиття на лоджії не було видно, оскільки була дерев`яна обшивка. Можливо, було затікання. В квартирі АДРЕСА_4 була тільки 1 раз. Свідок зазначив, що не спілкувався жодного разку з позивачкою. Зі слів техніка та сусідів, знала, що позивач із сім`єю не проживала в даній квартирі, а тільки квартиранти.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначила, що 01.12.2025 була присутня в квартирі позивачки під час складання акту про залиття квартири, на кухні були замокання невеликі, вода могла бути між парапетом та покрівлею, на лоджії можливо також було замокання, але великого залиття не було. В 2023 році, коли прибирали на горищі позивач із сім`єю в квартирі не проживали. Якби на момент затікання хтось у квартирі проживав би, то одразу подали б заявку, то цього могло не бути. В квартирі позивачки була 2 рази. Обстежують будинок по заявках, а також робляться весняні та осінні обходи. Не пам`ятає, коли прийшла перший раз по заявці щодо залиття квартири. Та інформація, що вказана в акті написана самостійно, все те, що свідок бачила, те і описала. Ремонт даху був завершений 28.11.2025, а звернення було 17.11.2025.
Суд, заслухавши учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 01.07.2008, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.12.2009.
З 01.06.2021 року житловий будинок АДРЕСА_2 , перебуває в управлінні КП «Містосервіс», як правонаступника управителя КЖРЕП № 5. 
19 листопада 2025 року позивач прийшла до КП «Містосервіс», де особисто написала та подала письмову заяву із вимогою провести обстеження квартири АДРЕСА_3 з приводу її залиття та з метою визначення збитків. 
26 листопада 2025 року позивач в чергове звернулась до КП «Містосервіс» з проханням отримати належним чином оформлений Акт обстеження квартири щодо її залиття від 21.11.2025.
01 грудня 2025 року комісією КП «Містосервіс» було проведено обстеження квартири АДРЕСА_3 і складено акт. Так, відповідно до Акту №05/06/90 про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, на мережах каналізації або холодного водопостачання від 01.12.2025, комісія у складі техніка з організації експлуатації та ремонту житлового фонду Шарно Т.I., заступника КП «Містосервіс» Збаранської Є.А., у присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 склала акт про те, що в будинку АДРЕСА_1 трапилось залиття, при візуальному огляді приміщення кухні виявлено сліди затікання, частково стіни та стелі, на лоджії дерев`яна обшивка стелі частково замокла. Причиною затікання є шов між парапетами покрівлі. На даний момент над квартирою встановлені парапети. 
Так, положеннями ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Способи захисту цивільного права визначені у ст.16 Кодексу. Це, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Розглядаючи доводи позивача, суд виходить із наступного.
Так, відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а, отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Згідно з частиною третьою статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Пунктом 1 частини 4 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.
Положеннями ч.1 ст.18 цього ж Закону визначено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.
Згідно з ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року, до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.
Відповідно до п.п.1, 6, 7, 8, 9 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством; виплачувати споживачу штраф за перевищення встановлених строків проведення аварійно-відновних робіт у розмірі, визначеному законодавством; своєчасно реагувати на виклики споживачів, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг; своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з наданням комунальних послуг, що виникли з його вини та ін.
Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором (ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
Відповідно до п.1 Договору №10/129 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 18.02.2019 управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а співвласники зобов`язуються оплачувати послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.
Відповідно до Додатку до Договору №10/129 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 18.02.2019, яким визначено Перелік складових послуги з управління багатоквартирним будинком, зокрема пунктами 2.1.1.5. - 2.1.2.5 передбачено ремонт покрівлі із рулонних матеріалів, ремонт металевої та шиферної покрівлі, ліквідація виявлених несправностей покрівлі, ремонт парапетів, фронтонів та ін.
Так, згідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України.
01 грудня 2025 року, одночасно із проведенням обстеження квартири АДРЕСА_3 комісією КП «Містосервіс» проводилось дослідження приміщення цієї ж квартири, конструктивні елементи горища будинку АДРЕСА_2 судовим експертом СП «Західно-Українського Експертно-Консультативного Центру». ОСОБА_1 , з метою встановлення причинно-наслідкового зв`язку залиття квартири було замовлено проведення будівельно-технічної експертизи, яка була проведена судовим експертом Ощипко Ольгою Олегівною та за результатами якої було складено висновок експерта №139 від 22.12.2025. Проведеною експертизою встановлено: причиною замокання стін та стелі в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 , являється неналежне виконання ремонтних робіт проведених на покрівлі будинку, зокрема щодо ізоляції стиків між парапетами та в місцях примикання рулонного покрівельного килима до парапетів. Причиною замокання стелі в приміщенні лоджії/балкону квартири АДРЕСА_3 , являється наявність тріщин бітумного шару в місці примикання дашка на балконом до зовнішньої стіни будинку та залізобетонної плити дашка на балконом. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт, що необхідно провести в приміщеннях квартири АДРЕСА_3 , для усунення наявних пошкоджень стін та стелі, що виникли внаслідок їх замокання, визначена станом на час проведення експертизи, з урахуванням усереднених цін на будівельні матеріали (матеріали, вироби і комплекти), становить - 18235,81 грн. (вісімнадцять тисяч двісті тридцять п`ять грн. 81 коп.), в тому числі ПДВ - 3039,30 грн. 
Наслідками вказаного залиття у квартирі АДРЕСА_3 є підвищена вологість, запах сирості, поява на стінах та стелі рудувато-коричневих та сірих плям, пошкодження та відшарування шару оздоблення стелі у кухні, дерев`яної обшивки стелі у лоджії. У зв`язку із завданими збитками, квартира потребує ремонту, що змушує позивача, як співвласника вказаної квартири нести витрати на ремонт квартири. 
Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30.05.1997, при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні дослідження; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертного дослідження; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.
При цьому, судом не встановлено обставин недотримання вимог закону судовим експертом Ощипко О.О. при складанні висновку будівельно-технічної експертизи №139 від 01.12.2025 або обставин, які виключають його участь у проведенні дослідження.
Відповідно до п.6 ст.13 Закону України «Про судову експертизу» судові експерти мають право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
За приписами ст.77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1, 2 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України.
З урахуванням вищевказаних вимог процесуального закону, установлених судом обставин справи, з огляду на те, що висновок експерта одержаний у порядку, встановленому законом, суд вважає наданий позивачем висновок судового експерта належним, допустимим і достатнім письмовим доказом у розумінні ст.76 ЦПК України, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної шкоди його майну.
Згідно ч. 2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч.2 статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Відповідно до ч.1, 3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
В даному випадку представником відповідача не доведено таких обставин.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача, покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Аналогічний висновок зроблено КЦС Верховного Суду у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи №757/31418/15-ц.
Відповідачем не спростовано факт вини у залитті квартири позивача, окрім того, відповідачем частково визнаються позовні вимоги, а, отже, відповідач на підставі ст.22, 23, 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України, має відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду, спричинену залиттям квартири.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода спричинена залиттям квартири в сумі 18235,81 грн., в тому числі ПДВ – 3039,30 грн.
Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до роз`яснень, які містяться у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 травня 1995 року №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Вивчивши зібрані у справі письмові докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного їй майна, що в свою чергу призводить до моральних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя, негативних емоціях та емоційному стресі.
При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, завданих пошкодженням її майна, а також керується принципами співмірності, розумності та справедливості, і приходить до висновку про необхідність стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., тому вимоги в цій частині підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, сплачений судовий збір підлягає стягненню пропорційно задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (частина третя статті 133 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ст.141 Кодексу).
Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке: витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат; висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи; у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду; при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі №712/4126/22.
ЄСПЛ неодноразово вказував, що початок «вирішення спору» щодо своїх «прав та обов`язків цивільного характеру» пов`язується з поданням цивільного позову (рішення від 21 червня 2007 року у справі «Редька проти України» (Redkav. Ukraine), заява № 17788/02, від 10 грудня 2009 року у справі «Васильчук проти України» (Vasilchukv. Ukraine), заява № 31387/05).
Період, коли тривало провадження щодо процесуальних питань, має розглядатись як частина розгляду справи по суті та, відповідно, як частина вирішення спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру (рішення ЄСПЛ від 01 березня 2018 року у справі «Літвінюк проти України» (Litvinykv. Ukraine), заява № 55109/08).
У зв`язку з розглядом справи позивач понесла витрати 5980 грн. за проведення експертизи, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 12.12.2025.
За вказаних обставин, враховуючи, що позовні вимоги судом задоволено, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме за проведення експертизи 5980 грн. та судового збору 4659,2 грн.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.
За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Містосервіс», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення майнової та моральної шкоди внаслідок закриття квартири задовольнити.
Стягнути з Комунального підприємства «Містосервіс» (код ЄДРПОУ 44247518, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Олександра Щербанюка, 43) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 18235,81 грн. (вісімнадцять тисяч двісті тридцять п?ять грн. 81 коп.), в тому числі ПДВ - 3039,30 грн., в якості відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з Комунального підприємства «Містосервіс» (код ЄДРПОУ 44247518, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Олександра Щербанюка, 43) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 10 000 грн. (десять тисяч грн.), в якості відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з Комунального підприємства «Містосервіс» (код ЄДРПОУ 44247518, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Олександра Щербанюка, 43) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на сплату судового збору у сумі 4659,20 грн., витрати на проведення експертизи у сумі 5980 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного ріш ення суду.

Суддя        П.С. Гавалешко