ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/4827/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Кальника В.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в. Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року 
у адміністративній справі №160/4827/26 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради та ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - 

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року відмовлено у задоволенні поданої 03.03.2026 року ОСОБА_1 разом з позовом у цій справі заяви про забезпечення доказів у справі, в якій заявлялося про витребування доказів з Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області докази щодо реєстрації місця проживання громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Дніпропетровській області з 01.01.2022 року по 31.12.2025 рік; та Дніпропетровської обласної військової адміністрації щодо: результатів розслідування відносно ОСОБА_2 , голови тимчасового колегіального дорадчого органу Рада оборони м. Кривого Рогу по причинам не встановлення мобільних укриттів на дитячих майданчиках у м. Кривого Розі після 24.02.2022 року, що призвело до тяжких наслідків: загибелі 21 криворізця і серед них 9 дітей балістичною ракетою з касетною боєголовкою 04 квітня 2025 року та встановлення мобільних укриттів на дитячих майданчиках у м.Кривому Розі після 24.02.2022, що призвело до тяжких наслідків; перевірки ОСОБА_2 голови тимчасового колегіального дорадчого органу Рада оборони м. Кривого Рогу по встановленню радою оборони мобільних укриттів на дитячих майданчиках у м. Кривого Розі після 24.02.2022 року для унеможливлення загибелі дітей і дорослих; а також з Генерального штабу Збройних Сил України щодо: надання згоди Генерального штабу Збройних Сил України на створення у м. Кривому Розі Ради оборони м. Кривого Рогу 24.02.2022 року; заходів, які проводить Рада оборони м. Кривого Рогу для сприяння ЗСУ; надання наказів Генерального штабу Збройних Сил України ОСОБА_2 голові тимчасового колегіального дорадчого органу Рада оборони м. Кривого Рогу в сфері сприяння відсічі ворога, і допомоги ЗСУ; організація відсічі російських фашистів ОСОБА_2 24.02.2022 про бої на вулицях м. Кривого Рогу з 24.02.2022 року про військових, керівників районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які діяли по наказам ОСОБА_2 , пор отримання ОСОБА_2 зброї, боєприпасів, військової амуніції; причини звільнення від мобілізації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; результатів розслідування Генерального штабу Збройних Сил України відносно ОСОБА_2 голові тимчасового колегіального дорадчого органу Рада оборони м. Кривого Рогу по причинам не встановлення мобільних укриттів на дитячих майданчиках у м. Кривому Розі після 24.02.2022 року, що призвело до тяжких наслідків: загибелі 21 криворіжця і серед них 9 дітей у результаті обстрілу російськими фашистами м. Кривого Рогу балістичною ракетою з касетною Боєголовкою 04 квітня 2025 року.
Зазначена ухвала суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку позивачем з підстав її прийняття упереджено, не обєктивно, та з порушенням норм процесуального і матеріального права, тому просить її скасувати і прийняти рішення про задоволення заяви про забезпечення доказів за поданим ним адміністративним позовом щодо бездіяльності Криворізької міської ради та голови тимчасового колегіального дорадчого органу Рада оборони м. Кривого ОСОБА_10 , з питання засудження вбивства російськими фашистами балістичною ракетою з касетною боєголовкою 4 квітня 2025 р. 21 криворіжян серед яких 9 дітей, та щодо встановлення мобільних укриттів на дитячих майданчиках у м. Кривому Розі після 24.02.2022 р.
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, позивач на підтвердження порушення норм процесуального права вказує на: невідповідність дійсності зазначеної в оскаржуваній ухвалі інформації про повідомлення заявника належним чином дати, часу та місце розгляду справи, оскільки ним не було отримано засобами зв`язку Укрпошти рекомендованим листом такого повідомлення, що позбавило його можливості прибути в судове засідання, а не направлення судом на його адресу заперечень відповідача по його заяві позбавило можливості надати відповідь, чим порушено його конституційні права; а також на неврахування судом і допущення до участі у справі неналежного представника відповідачів Кудіним М.В., який не має право представляти інтереси відповідача № 1, який як колегіальний орган не приймав рішення про право представляти її інтереси саме ОСОБА_9 , який не є начальником юридичного управління виконкому Криворізької міськради та не є адвокатом, також як і не має довіреності від Вілкула О.
По суті заявленого клопотання про забезпечення доказів, позивач акцентує увагу апеляційного суду на помилкове застосування судом першої інстанції ст.115 КАС України внаслідок чого безпідставно відмовлено у забезпеченні доказів шляхом витребування доказів щодо проведення службового розслідування факту бездіяльності голови ради оборони м. Кривого Рогу Вілкула О.Ю. та законості призначення його головою тимчасового дорадчого органу Рада оборони м. Кривого Рогу.
З приводу порушення судом першої інстанції норм матеріального права, позивач звертає увагу апеляційного суду на те, що судом не прийнято до уваги призначення адміністративного судочинства та аспекти доказування в адміністративній справі з урахуванням положень ст.78 КАС (ч.1 ст.77 КАС).
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на законність та обгрунтованість оскаржуваної позивачем ухвали, оскільки судом правильно застосовано у спірному випадку положень ст.115 КАС України за якою суд забезпечує докази шляхом допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів. Виходячи з предмету спору у цій справі з приводу встановлення наявності або відсутності бездіяльності Криворізької міської ради та ОСОБА_2 стосовно засудження вбивства внаслідок російської агресії 21 криворіжця балістичною ракетою з касетною боєголовкою 4 квітня 2025 року та встановлення мобільних укриттів на дитячих майданчиках у м. Кривому Розі, відповідач зауважує, що поняття як «здійснення засудження» як і форми здійснення такого засудження нормами чинного законодавства не визначені, а задля первірки бездіяльності міської ради позивач вимагає витрибувати документи, які за своїм змістом не мають жодного значення для встановлення нормативно регульованих обов`язків Криворізької міської ради на вчинення дій, які є предметом адміністративного позову. З приводу вимоги позивача про витребування у Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області інформації стосовно місця проживання громадянина ОСОБА_2 у Дніпропетровській області з 01.01.2022 по 31.12.2025 р.р позивач посилається на те, що дана інформація необхідна для встановлення законності призначення ОСОБА_2 очільником ради оборони м. Кривого Рогу, але дані обставини мають преюдиційний характер, а твердження позивача про можливість їх втрати у майбутньому є безпідставними. З приводу вимоги позивача про витребування інформація стосовно місця проживання ОСОБА_2 та про проведення
розслідування щодо підстав не встановлення мобільних укриттів на дитячих майданчиках у м. Кривому Розі, відповідач наголошує що ця інформація не впливає на встановлення ні кола повноважень даної особи з цього приводу, ні бездіяльність міської ради у сфері цивільного захисту.
Обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено за матеріалами справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі № 160/4827/26 призначено до розгляду Ухвалою від 04 березня 2026 року суд у судовому засіданні на 09.03.2026 року о 13:30 год., а ухвалою від 06 березня 2026 року внесено виправлення описки в ухвалі від 04 березня 2026 року про час проведення підготовчого засідання у цій справі № 160/4827/26 із зазначенням вірного часу « 11:30 год». Вказані ухвали суду містяться в системі «електроний суд» та направлялися на адресу учасників спору в установленому законом порядку та строки, що підтверджується копіями супрувідних документів, розміщених в електроному суді та долучених до матеріалів справи.
З урахуванням положень ст.117 КАС України, за змістом якої заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, визначеному цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею, але не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду (ч.1). відповідно до ч.1 вказаної норми, законодавцем чітко визначено, що заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.
За огдяду на положення вказаної у попередньому абзаці норми, а також беручи до уваги наявні в матеріалах справи та в системі «Електронний суд» докази про належне повідомлення учасників спору, в тому числі і позивача засобами пощтового зв'язку та телефонограмою засобами телефоного зв'язку, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду у цій справі з підстав порушення норм процесуального права та прав позивача на участь під час розгляду поданої ним заяви про забезпечення доказів.
При цьому колегія суддів наголошує, що про день, час та місце позивач судом повідомлявся у визначений законом спосіб, що підтверджено наявними в матеріалах справи та в системі «Електронний суд» доказами не лише про поштове відправлення, а й про повідомлення позивача телефонограмою за номером телефону НОМЕР_1 . Оскільки повідомлений у даному випадку про день, час та місце проведення судового засіданні, а участь позивача під час розгляду заяви про забезпечення доказів не визнано обов`язковою, і відповідно, приймати участь під час судового розгляду заяви про забезпечення позову є процесуальним правом позивача, який розуміючи визначений КАС України скороченний строк розгляду вказаної заяви, та будучи зацікавленим в її розгляді мав би добросовістно і без зловживання користуватися своїми правом участі в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що неявка позивача у даному випадку в судове засідання не перешкоджала судовому розгляду і прийняттю рішення по суті заявлених вимог про забеспечення доказів. 
Не знаходить колегія суддів підстав для скасування оскаржуваної позивачем ухвали з підстав допущення до участі в якості представника обох відповідачів громадянина ОСОБА_11 , оскільки представляти інтереси суб`єкта владних повноважень (органу державної влади чи місцевого самоврядування) та їх посадових осіб в суді можуть посадовці в порядку самопредставництва або професійні адвокати, а у даній справі є встановленим, що Кудін М.Ю. відповідоно до долученого до матеріалів справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Криворізькою міськрадою до переліку осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності внесено і ОСОБА_11 , а тому посилання позивача на вилучення на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2021 у справі № 759/13001/21 (провадження № І-кс/759/4765/21) від 15.06.2021 р. розпорядження Криворізького міського голови про переведення ОСОБА_9 , а також факт призупинення дії свідоцтва ОСОБА_11 про зайняття адвокатською практикою - не мають правового значення, і не можуть слугувати підставою для недопущення представника відповідачів до участі в судовому засіданні.
Як встановлено колегією суддів, під час вирішення заявленої позивачем у цій справі вимоги про забезпечення позову, судом першої інстанції було детально проаналізовано як доводи та вимоги позивача, так і доводи відповідачів і їх представника, а з урахуванням положень ст.2, ст.72, ст.73, ст.114, ст.115 КАС України, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що процесуальний механізм забезпечення доказів застосовується саме задля отримання/збереження доказів, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено, і засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 26.11.2019 по справі № 401/1824/17.
Правильно судом першої інстанції у даному випадку також зауважено, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування та заборони вчиняти певні дії щодо них, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто забезпечення доказів є механізмом за допомогою якого не лише здобуваються докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й способом запобігти їх імовірній втраті у майбутньому, але разом з тим ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 9901/845/18.
Підсумовуючи вищенаведене, суд першої інстанції на переконання колегії суддів цілком обґрунтовано зазначив за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 разом про забезпечення доказів у справі, що процесуальний механізм забезпечення доказів, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено, а витребування судом без достатніх правових підстав інформації, про яку йде мова у заяві про забезпечення доказів, буде свідчити про втручання суду у діяльність суб`єкта владних повноважень.
Отже, встановивши, що заява позивача у цій справі про забезпечення доказів не відповідає визначеним у частини першої ст.114 КАС України критеріям, оскільки не містить обґрунтування наявності реальних ризиків чи загроз того, що докази можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим, суд першої інстанції правильно виснував у цій справі, що доводи заявника про те, що не вжиття заходів забезпечення доказів може призвести до втрати доказів є не належним чином мотивованими та ґрунтуються на припущеннях, а мета поданої позивачем у цій справі заяви зводиться лише до «здобуття доказів», а не для їх «забезпечення», що є різними правовими поняттями та мають диференційоване правове регулювання і підґрунтя, що й стало законою підставою для відмови у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів 
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції та вважаючи їх такими, що не спростовуються наведеними позивачем в апеляційній скарзі доводами, колегія суддів оцінює їх критично, так як під час розгляду апеляційної скарги колегія суддів не встановила такої умови для забезпечення доказів, як ризик втрати матеріалів, які містять запитувану інформацію. 
Проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення доказів відповідно до положень ст.114 КАС України, та вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а доводи апелянта, викладені у скарзі такими, що не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення спірного у цій справі питання.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 150, 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року у адміністративній справі №160/4827/26 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя В.В. Кальник