ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/1161/24	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Шаповала Д.В. - головуючий, Міліціанова Р.В., Степанюк Н.Л.
секретар судового засідання Томашівська Соломія
за участю представників сторін:
від позивача – не з`явився
від відповідача – прокурор Слиш Галина Степанівна
розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича 
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.04.2026 (суддя Матвіїв Р.І.) у справі №914/1161/24
за позовом: Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича, село Тартаків, Сокальський район, Львівська область,
до відповідача: Львівської обласної прокуратури, м. Львів,
про: стягнення 1 000 000,00 грн моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1.Короткий зміст позовних вимог та історія розгляду справи
На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов ФГ Бурки В.В. до Львівської обласної прокуратури про стягнення 1 000 000,00 грн моральної шкоди, заподіяної внаслідок невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою Позивача.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.06.2024, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2024, у задоволенні позовних вимог відмовлено за недоведеністю.
Верховний Суд ухвалою від 04.11.2024 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФГ Бурки В.В. на постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 та рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2024 у цій справі.
06.07.2025 ФГ Бурки В.В. звернулося з заявою про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2024 у справі №914/1161/24 за нововиявленими обставинами, в якій просило скасувати вказане рішення та на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України закрити провадження у справі.
Нововиявленою обставиною заявник вважав лист Львівської обласної прокуратури вих.№27-67вих-25 від 20.06.2025, зі змісту якого випливає, що спір у цій справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.07.2025, залишеною без змін постановами Західного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 та Верховного Суду від 11.12.2025, у задоволенні вказаної заяви ФГ Бурки В.В. відмовлено.
1.2. Короткий зміст заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та ухвали суду першої інстанції
25.03.2026 ФГ Бурки В.В. звернулося з заявою про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2024 у цій справі за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати вказане рішення та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрити провадження у справі.
Нововиявленою обставиною, за доводами Позивача, є ухвала Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 про відмову на підставі п.1ч.1 ст. 175 ГПК України у відкритті провадження у справі №910/2262/26 за позовом ФГ Бурки В.В. до Міністерства юстиції України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення коштів, зі змісту якої випливає, що спір у цій справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Ухвалою від 22.04.2026 Господарський суд Львівської області відмовив у задоволенні заяви ФГ Бурки В.В. про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. 
Ухвала суду мотивована тим, що обставина, на яку посилається заявник - процесуальне рішення суду в справі №910/2262/26, - не є істотною обставиною для вирішення спору у цій справі, що не була встановлена судом та не була і не могла бути відомою особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи у розумінні п.1 ч.2 ст.320 ГПК України; наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, що передбачені п.п.2,3 ч.1 ст. 320 ГПК України, заявник не довів.
Суд зазначив, що завданням перегляду справи за нововиявленими обставинами є перегляд рішення суду з урахуванням обставин, що стосуються предмета спору, та можуть вплинути на прийняте судом рішення по суті заявлених позовних вимог. Натомість заява позивача спрямована на переоцінку висновків суду щодо юрисдикційності вирішеного судом спору, що не є метою перегляду справи за нововиявленими обставинами. Ця ухвала і є предметом апеляційного оскарження.
1.3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ФГ Бурки В.В подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та рішення суду першої інстанції у цій справі, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.
1.4. Процесуальні дії Суду у справі та вирішення процесуальних питань
Ухвалою від 28.04.2026 Західний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФГ Бурки В.В. та призначив її до розгляду в судовому засіданні на 21.05.2026.
У судове засідання з`явилась прокурор. 
Позивач не забезпечив участі уповноваженого представника в судовому засіданні, причин неявки Суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином (ухвала Суду про відкриття апеляційного провадження доставлена до електронного кабінету скаржника та його представника 28.04.2026). Враховуючи наведене, положення ч.ч. 11-13 ст. 270 ГПК України та те, що участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, і Позивач висловив свою позицію у апеляційній скарзі, а в матеріалах справи наявний достатній обсяг відомостей для перегляду оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку, Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Позивача.
У судовому засіданні 21.05.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
2.1. Узагальнені доводи скаржника
ФГ Бурки В.В. зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та рішення суду у цій справі, провадження у справі закрити у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства
Скаржник зазначає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі №910/2262/26 є нововиявленою обставиною, оскільки про її існування не було та не могло бути відомо Позивачу під час судового розгляду справи №914/1161/24, а встановлені у вказаній ухвалі обставини спростовують факти, покладені в основу рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2024 у цій справі, мали б наслідком прийняття судом іншого рішення.
Оскільки позов у цій справі не стосується обставин , які виникли при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності між Львівською обласною прокуратурою та ФГ Бурки В.В., прокуратура не є суб`єктом господарювання та не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо фермерського господарства, враховуючи положення ст.ст.4, 8, 20 ГПК України, ст. 28 ЦПК України та висновки Великої Палати Верховного Суду, сформовані у Постанові від 25.06.2019 у справі №904/1083/18, даний спір не відноситься до господарської юрисдикції та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не дослідив казаних обставин та не надав їм оцінки.
2.2. Позиція Відповідача
Львівська обласна прокуратура у відзиві на апеляційну скаргу просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу ФГ Бурки В.В. – без задоволення.
Відповідач зазначає, що метою перегляду справи за нововиявленими обставинами не є переоцінка висновків суду щодо юрисдикційності вирішеного спору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що процесуальне рішення суду у справі №910/2262/26 не є нововиявленою обставиною у цій справі, а позивач зловживає своїми процесуальними правами, ініціюючи повторний судовий розгляд спору.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
3.1. Щодо наявності підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами
За змістом з ч.1 ст. 320 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Частиною другою цієї статті визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року за умови відсутності зловживання (рішення ЄСПЛ від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови»). 
При цьому ЄСПЛ наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним з аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення ЄСПЛ від 28.10.1999 у справі «Брумареску проти Румунії»). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 24.06.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.06.2011 у справі «Желтяков проти України»).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії»).
Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: 1) їх існування на час розгляду справи; 2) те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи; 3) істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). 
За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення. Такі правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/19793/14, від 25.08.2020 у справі № 910/6052/16, від 07.10.2020 у справі № 922/1026/19.
Водночас, не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом у разі виконання вимог процесуального закону, обставини, які ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена ГПК України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. 
Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення, для досягнення істини у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13).
Звертаючись з заявою про перегляд рішення суду у цій справі за нововиявленими обставинами, ФГ Бурка В.В. покликається на наявність визначених п.1 ч.2 ст. 320 ГПК України підстав. Однак заявником не наведено істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи. Наведені заявником обставини не є тими фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.
Зазначена заявником ухвала Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 про відмову у відкритті провадження у справі №910/2262/26, в якій суд вказав, що позовна заява ФГ Бурки В.В. до Міністерства юстиції України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення коштів не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, є наслідком юридичної оцінки обставин справи та застосування процесуальних норм судом в іншій справі, а тому не є нововиявленою обставиною у розумінні приписів закону. 
3.2. Щодо інших доводів скаржника
Наведені в апеляційній скарзі доводи, які узагальнено ідентичні доводам заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, по своїй суті спрямована на переоцінку висновків суду щодо юрисдикційності спору у цій справі, що вочевидь не є метою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Вирішення питання, чи вірно судом застосовано норми процесуального права, належить до компетенції судів вищих інстанцій, та не може бути вирішено в рамках розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.
Водночас, Суд зазначає, що рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2024 у цій справі залишене без змін Постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 та набрало законної сили. У вказаній постанові суд відхилив твердження скаржника про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, покликаючись при цьому на судове рішення у справі №461/222/23.
Так, зверненню ФГ Бурки В.В. до Господарського суду Львівської області із позовною заявою у цій справі передувало звернення з тотожним позовом до Галицького районного суду міста Львова (справа №461/222/23), за результатами розгляду якого останній Ухвалою від 12.01.2023, залишеною без змін Постановою Львівського апеляційного суду від 08.05.2023, відмовив у відкритті провадження, вказавши, що спір належить до юрисдикції господарських судів. Верховний Суд Ухвалою від 27.03.2024 у справі №461/222/23 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФГ Бурки В.В. на ці судові рішення, зазначивши, що правильне застосування судами норм процесуального права при вирішенні питання щодо відкриття провадження у цивільній справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні положень статті 320 ГПК України, а заява скаржника по суті спрямована на перегляд судового рішення, яке набуло чинності, без належних правових підстав. Доводи апелянта не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду.

4. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Жодне з наведених скаржником тверджень не переконало Суд в наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали.
Суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, а тому дійшов висновку про залишення оскаржуваної ухвали без змін, а апеляційної скарги - без задоволення. 
З огляду на залишення апеляційної скарги ФГ Бурки В.В. без задоволення та те, що з врахуванням положень п.11 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» скаржником не сплачено судового збору, розподіл судових витрат відповідно до ст. 129 ГПК України Судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича залишити без задоволення, а Ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.04.2026 у справі №914/1161/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 25.05.2026.

Головуючий суддя Шаповал Д.В. 
Суддя Міліціанов Р.В.
Суддя Степанюк Н.Л.