Справа №-613/1205/25  Провадження №-3/613/9/26	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Харченка С.М., за участю секретаря Мізяк М.О., захисника – адвоката Залавського О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали, що надійшли від Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 11 червня 2025 року о 18 год. 45 хв. в м. Богодухів по вул. Індустріальна, 10 керував автомобілем Chevrolet Тacuma д.н.з НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного засобу Драгер на місці зупинки транспортного засобу під відеозапис із застосуванням технічного засобу відеозапису нагрудної Body Cam 8 та в присутності двох свідків.
Вказаними вище діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, пояснив, що 11 червня 2025 його зупинили на блокпосту, поліцейський йому повідомив, що він має ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 підтвердив, що напередодні вживав пиво, йому було запропоновано пройти мед огляд на місці зупинки або в лікарні, на що він погодився пройти на місці зупинки. В присутності понятих він продув Драгер, йому було продемонстровано результат, зафіксований приладом. Після продуття приладу Драгер проїхати в лікарню не пропонували. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Залавський О.В. в судовому засіданні вважав, що відсутні докази наявності в дія ОСОБА_1 складу вказаного в протоколі правопорушення, відеозапис не безперервним, не можливим встановити, що саме вказаним в свідоцтві про повірку газоаналізатором було проведено освідування, останній не пройшов відповідне калібрування. Зазначив, що працівник поліції, у разі незгоди з показами приладу Драгер, право пройти освідування в медичному закладі не роз`яснив, вважав відеозапис події неповним. 
Захисник - адвокат Залавський О.В. подав до суду клопотання, за яким просив прийняти наступні обставини. В пункті №7 переліку документів, які надійшли до суду від поліції, зазначений «результат огляду на Драгер». В пункті 8 – «копія свідоцтва про повірку». Однак з «результату огляду на драгер» неможливо встановити, що саме цим приладом був проведений огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 . Внаслідок незадовільної якості принтеру встановити, що саме газоаналізатором для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Alcotest» зав. № АRSM- 0174 був проведений тест №33 ОСОБА_1 – не можливо. Тому захист вказує, що Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 18 березня 2025 р., копія якого додана, не підтверджує що прилад, яким було проведено тест на стан сп`яніння підзахисного на місці зупинки транспортного засобу, пройшов вчасне калібрування (повірку). Номер приладу, вказаний у «результаті огляду на Драгер» не відповідає номеру приладу, зазначеному у Свідоцтві. Дату калібрування встановити неможливо, але вона точно не 18.03.2025 року.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року №1314-VII термін «періодична повірка засобів вимірювальної техніки» вживається в такому значенні - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал). Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік. Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).
Таким чином, є обґрунтовані підстави вважати, що: результати тесту перевірки ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу ( тест №33) за допомогою алкотестору з невідомими номером та невідомою датою калібрування ( 0,62 % ) є недостовірним і з огляду на зазначене вище. На відео також чітко видно, що ОСОБА_1 вів себе адекватно ситуації, мова його була чітка, міміка – звичайна, колір обличчя, шкіри, очей – звичайний. При цьому слід взяти до уваги наявність 2 групи інвалідності внаслідок бойового поранення голови у мого підзахисного. На відео чітко видно, що ще перед початком освідування поліцейський Ларіонов Р. сказав, що у підзахисного є три варіанти : 1) або пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, 2) або поїхати до найближчого медичного закладу,3) або відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння. Прокоф`єв не відмовлявся від проходження тесту на місці запинки транспортного засобу, вибрав перший варіант. Вважає, що поліцейський ввів підзахисного в оману, не роз`яснив його право не погоджуватися з результатом огляду, проведеного на місці зупинки та вимагати такого огляду в найближчому медичному закладі. При складанні протоколу поліцейський наказав підзахисному написати у відповідній графі «згоден», при цьому права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП – не роз`яснював. Захисник зазначає, що поліцейський діяв незаконно, безпідставно, всупереч Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Захист розцінює цей факт як упереджене ставлення поліцейського до підзахисного, що також підтверджує той факт, що в діях ОСОБА_1 не було складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, вказує на те, що поліцейський, який склав протокол відносно його підзахисного не пояснив причини зупинки транспортного засобу, не назвав своєї посади, не представився.
ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення, за якими пояснив, що 11.06.2025 року був зупинений в м.Богодухів на блокпосту приблизно о 18 год. 40 хв. Після перевірки документів, поліцейський сказав, що він в стані алкогольного сп`яніння, бо від нього є запах і є тремтіння кінцівок. Він сказав, що спиртне в цей день не вживав, лише випив пива вчора. Тремтіння пояснив,тим, що має тяжке поранення голови та має 2 групу інвалідності внаслідок війни. Тоді поліцейський запропонував пройти обстеження на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що він погодився. Результат показав 0,6 проміле. Він не погоджувався з цим результатом, але направлення до найближчого медичного закладу на медосвідування поліцейський не виписував. Зазначив, що він навіть не роз`яснив йому,якщо він не погоджується з результатами обстеження на стан сп`яніння за допомогою Драгер, він має право на огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я. Ще перед початком освідування поліцейський сказав, що в нього є три варіанта: 1) або пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, 2) або поїхати до найближчого медичного закладу,3) або відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння. Він обрав перший. Таким чином, вважає, що поліцейський ввів його в оману, не роз`яснив його право не погоджуватись з результатом огляду, проведеного на місце зупинки та вимагати такого огляду в найближчому медичному закладі.
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що влітку вони їхали на автомобілі з ОСОБА_1 , в м. Богодухові їх зупинили працівники поліції. Працівник поліції повідомив, що у ОСОБА_1 є ознаки алкогольного сп`яніння. Після продуття приладу Драгер його показники не було продемонстровано, проїхати в мед заклад не пропонувалось. Підтвердила, що незгоду з показниками приладу Драгер у її присутності ОСОБА_1 не висловлював. 
Вина ОСОБА_1 в скоєнні вказаного вище адміністративного правопорушення підтверджується протоколом серії ЕПР1 №358816 від 11 червня 2025 року; результатами тестування на алкоголь до протоколу, проведенного приладом «Drager», відповідно до змісту якого ОСОБА_1 11.06.2025 року о 18:52 год. перебував в стані алкогольного сп`яніння (0,62%); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яким ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис; поясненнями ОСОБА_1 в протоколі, де зазначено «згоден»; письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були запрошені в якості свідків під час огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем, ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та порушення координації рухів, після проходження мед.огляду на стан сп`яніння в їх присутності, технічний прилад Драгер показав позитивний результат, після проведення огляду на стан сп`яніння в їх присутності стосовно водія ОСОБА_1 було складено протокол; відтвореним у судовому засіданні відеозаписом події, в тому числі файли: VID250611-184027F з 40 с.- запропоновано ОСОБА_1 пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер або в мед закладі, на що останній виявив бажання його пройти на місці зупинки; VID250611-184714F з 1 с. – ОСОБА_1 у присутності свідків розпакував мундштук, продув прилад, показники якого було продемонстровано ОСОБА_1 та присутнім при події свідкам. Свою незгоду з результатами освідування за допомогою приладу Драгер ОСОБА_1 не висловив; VID250611-192745F з 4хв. 15 с. – ОСОБА_1 в складеному відносно нього протоколі написав «згоден», жодних зауважень з приводу вказаного в протоколі не висловив, підписав протокол.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а також особу правопорушника, ступінь його вини, ступінь суспільної небезпеки те, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх здоров`ю та життю, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність також, те, що він раніше притягався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, у відношенні останнього необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Вказане захисником в клопотанні, ОСОБА_1 в письмових поясненнях, суд розцінює як спосіб захисту та спробу уникнення особою, відносно якої складено протокол, відповідальності, оскільки зазначене ними спростовується наявними матеріалами, переглянутим відеозаписом подій. 
На спростування доводів сторони захисту слід зазначити, що роздруківка результату тестування на алкоголь (а.с. -7) чітко відображає назву та заводський номер газоаналізатора, які повністю відповідають назві та заводському номеру, вказаним в наявній в матеріалах копії Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с.8), яке чинне на дату вказаних в протоколі подій.
Посилання ОСОБА_1 та захисника на незгоду з результатом застосування приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу спростовується письмовими поясненнями свідків, переглянутим відеозаписом, відповідно до якого після продуття приладу Драгер, ОСОБА_1 незгоду з його результатом, після ознайомлення, не висловив та на пропозицію працівника поліції «напишіть якщо згоден – згоден», ОСОБА_1 в протоколі особисто написав «згоден», поставив свій підпис (що не свідчить про тиск з боку працівника поліції або написання під диктовку).
Також слід зазначити, що відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не передбачено обов`язку роз`яснення особі права незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським. (п. 7 вказної Інструкції передбачає наслідки незгоди водія з результатами огляду проведеного поліцейським, а не обов`язок роз`яснення права особі не погодитись з результатом огляду).
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Доводи про неповноту відеозапису є необґрунтованими, оскільки наявний відеозапис стосується саме обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та фіксує перебіг подій за участі водія ОСОБА_1 з якого вбачається, що саме вказаний водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, погодився та пройшов освідування на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків, погодився з результатами тестування.
Зміст відеозапису є логічним, послідовним, а тому суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими, наявними в матеріалах справи доказами. Зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Також слід зазначити, що суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_2 , допитаної за клопотанням ОСОБА_1 та захисника в судовому засіданні щодо не роз`яснення права проходження освідування в мед закладі та не ознайомлення з показниками приладу Драгер, оскільки вказане нею повністю спростовується переглянутим відеозаписом подій. В іншій частині пояснення вказаного свідка не протирічать наявним в матеріалах доказам. 
Під час розгляду справи судом ні ОСОБА_1 , ні його захисник не надали переконливих доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, вказаного в протоколі.
Отже доводи, наведені ОСОБА_1 та його захисником в судовому засіданні, в письмових поясненнях та клопотанні, є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має інвалідність 2 групи при цьому, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», особи з інвалідністю ІІ групи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. З огляду на викладене ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» як особа з інвалідністю ІІ групи.
Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», ст. 130 ч.1, ст. ст. 268, 283, 284 п. 1, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та застосувати у відношенні нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місце знаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя